ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2018 року
м. Київ
Справа № 800/354/17
Провадження № 11-500заі18
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
головуючого судді-доповідача  Саприкіної І. В.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю:
секретаря судового засідання - Сергійчук Л. Ю.,
представника позивача - ОСОБА_4,
представника Вищої кваліфікаційної комісії суддів України - Білопольської Н. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (головуючий суддя Васильєва І. А., судді Олендер І. Я., Ханова Р. Ф., Хохуляк В. В., Юрченко В. П.) від 22 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИЛА:
У серпні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до Вищого адміністративного суду України з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), у якому з урахуванням доповнень вимог просила: визнати незаконним та скасувати рішення ВККС від 27 липня 2017 року № 211/вс-17 у частині визначення кількості балів за результатами кваліфікаційного оцінювання; зобов'язати Комісію внести до Вищої ради правосуддя рекомендацію про призначення ОСОБА_6 на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 30 серпня 2017 року відкрив провадження в цій справі.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції. 
На підставі підп. 5 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
З урахуванням наведеного позовну заяву ОСОБА_6 було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду рішенням від 22 березня 2018 року відмовив ОСОБА_6 у задоволенні позову.
Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.
На обґрунтування апеляційної скарги позивачка зазначила, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду як суд першої інстанції не дослідив усіх доказів та неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні позову, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що жоден інший суб'єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції щодо кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді в межах конкурсу на зайняття вакантних посад суддів, оскільки за своєю правовою природою такі повноваження Комісії є дискреційними та виключною компетенцією її як уповноваженого органу, що на постійній основі діє в системі судоустрою України. При цьому оцінювання кандидатів за визначеними законом критеріями відбувається за внутрішнім переконанням членів Комісії.
18 червня 2018 року до Великої Палати Верховного Суду від ВККС надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Комісія підтримує правовий висновок суду першої інстанції та зазначає, що приймаючи рішення від 22 липня 2017 року про визнання ОСОБА_6 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду та набрала 616, 25 бала, ВККС діяла на підставі, у межах повноважень і у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав та наведених у судовому засіданні аргументів. 
Представник ВККС - Білопольська Н. А. проти задоволення апеляційної скарги заперечила з мотивів, викладених у відзиві та наведених під час судового засідання. Зокрема, звернула увагу суду не те, що кваліфікаційне оцінювання кандидата на посаду судді Верховного Суду є дискреційними повноваженнями Комісії.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані на противагу їм аргументи ВККС, перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як убачається з матеріалів справи, рішенням ВККС від 07 листопада 2016 року № 145/зп-16 оголошено конкурс на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду. 
ОСОБА_6 звернулася до ВККС із заявою про проведення стосовно неї кваліфікаційного оцінювання для участі в конкурсі на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за спеціальною процедурою призначення і рішенням Комісії від 13 грудня 2016 року була допущена до участі у цьому конкурсі.
ВККС рішенням від 11 січня 2017 року призначила кваліфікаційне оцінювання 653 кандидатів, допущених до участі в конкурсі на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, зокрема й позивачки.
У межах проведення конкурсу за результатами першого етапу кваліфікаційного оцінювання - складення іспиту, ОСОБА_6 отримала 141, 25 бала та була допущена до другого - дослідження досьє та проведення співбесіди.
24 квітня 2017 року Громадська рада доброчесності (далі - ГРД) надала до ВККС інформацію стосовно кандидата на посаду судді Верховного Суду ОСОБА_6., а 28 квітня 2017 року Комісія провела співбесіду та вирішила оголосити перерву для прийняття рішення за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання.
Після цього 22 травня 2017 року ГРД затвердила висновок про невідповідність ОСОБА_6 критеріям доброчесності та професійної етики. Підставами для такого висновку визначено: ігнорування правових позицій Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини щодо основоположних прав і свобод людини; неспроможність кандидата виглядати в очах розумного спостерігача незалежною і стійкою до політичних чи інших впливів; діяльність кандидата спричинила висновки Європейського суду з прав людини щодо порушення Україною ст. 6, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) у справі «Олександр Волков проти України». 
За результатами пленарного засідання 10 липня 2017 року Комісія розглянула зазначений висновок ГРД і прийняла рішення про визнання ОСОБА_6 такою, що за критеріями професійної етики та доброчесності підтвердила здатність здійснювати правосуддя в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду.
У подальшому, рішенням від 18 липня 2017 року ВККС доручила своїм колегіям, які проводили другий етап кваліфікаційного оцінювання - дослідження досьє та проведення співбесіди у межах конкурсу, оголошеного 07 листопада 2016 року, визначити результати кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посади суддів касаційних судів у складі Верховного Суду та внести результати кваліфікаційного оцінювання на розгляд кваліфікаційної палати Комісії із залученням членів її палати з питань добору і публічної служби суддів з метою затвердження рейтингу.
За результатами кваліфікаційного оцінювання кандидат на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_6 набрала 616,25 бала, і рішенням Комісії від 27 липня 2017 року визнана такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду. Однак до рейтингу кандидатів на зайняття 30 вакантних посад суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду позивачка була включена за № 46.
Вважаючи протиправним рішення ВККС від 27 липня 2017 року в частині визначення кількості балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, ОСОБА_6 звернулася до суду з цим адміністративним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 4 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) передбачено утворення Верховного Суду, судді якого призначаються за результатами конкурсу, проведеного відповідно до цього Закону.
Конкурс на зайняття вакантної посади судді Верховного Суду проводиться ВККС на підставі ст. 79 Закону № 1402-VIII.
Порядок призначення на посаду судді Верховного Суду за спеціальною процедурою визначено ст. 81 зазначеного Закону.
Критеріями кваліфікаційного оцінювання за ч. 2 ст. 83 Закону № 1402-VIII є: 1) компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо); 2) професійна етика; 3) доброчесність.
Відповідно до ч. 5 ст. 83 Закону № 1402-VIII порядок та методологія кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення затверджуються ВККС.
Статтею 92 Закону № 1402-VІІІ передбачено, що ВККС є державним органом суддівського врядування, який на постійній основі діє у системі правосуддя України. Порядок роботи Комісії визначається цим Законом. ВККС більшістю голосів від її складу, визначеного законом, затверджує регламент, що визначає порядок роботи Комісії в межах, установлених цим Законом.
На підставі статті 93 цього ж Закону до повноважень ВККС належить, зокрема, проведення кваліфікаційного оцінювання.
Кваліфікаційне оцінювання включає такі етапи: 1) складення іспиту; 2) дослідження досьє та проведення співбесіди (ч. 1 ст. 85 Закону № 1402-VIII).
За приписами ч. 1, 2 ст. 88 Закону № 1402-VIII ВККС ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді. Суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний з рішенням Комісії щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому КАС України.
Частиною 3 ст. 88 Закону № 1402-VII передбачено, що рішення Комісії, ухвалене за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав: 1) склад членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання, не мав повноважень його проводити; 2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВККС, який провів кваліфікаційне оцінювання; 3) суддя (кандидат на посаду судді) не був належним чином повідомлений про проведення кваліфікаційного оцінювання - якщо було ухвалено рішення про непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді з підстав неявки для проходження кваліфікаційного оцінювання; 4) рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення або мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків.
Як убачається з позовної заяви ОСОБА_6, предметом оскарження є кількість набраних балів за результатами кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. При цьому незаконність спірного рішення в цій частині позивачка доводить посиланням на п. 4 ч. 3 ст. 88 Закону № 1402-VІІІ, тобто рішення не містить посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотивів, з яких Комісія дійшла висновку щодо кваліфікаційного оцінювання, у тому числі визначення кількості балів по кожному з критеріїв оцінювання.
Відповідно до п. 34 розд. ІІІ Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання, показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС від 03 листопада 2016 року № 143/зп-16 (далі - Положення), рішення Комісії, ухвалене за результатами кваліфікаційного оцінювання, складається із вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У мотивувальній частині рішення зазначаються отримані суддею (кандидатом на посаду судді) бали з оцінювання відповідних критеріїв, відомості про загальну кількість балів за результатами кваліфікаційного оцінювання, посилання на визначені Законом підстави його ухвалення або мотиви, з яких Комісія дійшла таких висновків. У разі наявності висновку ГРД про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності у мотивувальній частині також зазначаються мотиви його прийняття або відхилення.
У спірному рішенні міститься інформація про кількість балів, які позивачка набрала за кожним з визначених законодавством критеріїв: компетентність (професійна, особиста та соціальна) - 291,25 бала; професійна етика - 155 балів; доброчесність - 170 балів.
Комісією у спірному рішенні зазначено законодавчі підстави його прийняття, а саме норми ст. 79, 81, 83-86, 88, 93, 101 Закону № 1402-VІІІ, а також указано, що критерій професійної компетентності ОСОБА_6 оцінено на підставі результатів іспиту, дослідження інформації, яка міститься в досьє, та співбесіди за показниками, визначеними п. 1-4, 6 глави 3 розд. ІІ Положення. 
Критерії особистої та соціальної компетентності позивача оцінені на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься в досьє, та співбесіди з урахуванням показників, визначених п. 7, 8 глави 3 розд. ІІ Положення. Критерії професійної етики та доброчесності оцінені на підставі результатів тестування особистих морально-психологічних якостей та загальних здібностей, дослідження інформації, яка міститься в досьє кандидата на посаду судді, співбесіди, рішення Комісії від 10 липня 2017 року, інформації ГРД за показниками, визначеними у п. 9 і 10 глави 3 розд. ІІ Положення.
За п. 1 і 2 глави 6 розд. ІІ Положення встановлення відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання здійснюється членами Комісії за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів кваліфікаційного оцінювання; показники відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям кваліфікаційного оцінювання досліджуються окремо один від одного та в сукупності.
Отже, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, що у спірному рішенні наведені підстави та мотиви його прийняття. При цьому вмотивованості кожного критерію та його складових, з урахуванням внутрішнього переконання кожного члена Комісії і Комісії загалому, Закон не передбачає, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто способом реалізації владних управлінських функцій.
Згідно з Рекомендацією Комітету міністрів Ради Європи № R(80)2 державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року як дискреційне слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, перевіряючи законність спірного рішення ВККС, правильно зазначив, що повноваження відповідача стосовно ухвалення цього рішення є дискреційними та належать до виключної компетенції його як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в системі правосуддя України. При цьому встановлення відповідності кандидата на посаду судді визначеним законом критеріям, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика та доброчесність, здійснюється членами ВККС за внутрішнім переконанням. Жоден інший суб'єкт чи орган, у тому числі й суд, не може втручатися у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема компетенції Комісії щодо кваліфікаційного оцінювання кандидатів на посаду судді в межах участі в конкурсі на заміщення вакантної посади судді. 
 
Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/328/17 та від 12 червня 2018 року у справі № 800/248/17.
Таким чином, Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, що повноваження Комісії стосовно кваліфікаційного оцінювання кандидата на посаду судді є дискреційними та належать до виключної компетенції ВККС як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в системі правосуддя України. 
ВеликаПалата Верховного Суду не погоджується і з доводами скаржниці про порушення судом першої інстанції під час розгляду цієї справи її прав, гарантованих ст. 6 Конвенції. На її думку, судді Васильєва І. А., Ханова Р. Ф. та Хохуляк В. В. були заінтересовані в результаті розгляду справи, оскільки висновок про необ'єктивність оцінювання під час конкурсу до Верховного Суду прямо зачіпає їх інтереси. 
З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи колегією суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, до якої входили згадані судді, позивачка заявляла відвід зазначеним суддям, у задоволені якого суд першої інстанції ухвалою від 15 лютого 2018 року обґрунтовано відмовив.
Безпідставними є також посилання ОСОБА_6 на порушення відповідачем п. 24 розд. ІІІ Положення щодо нібито незаконного проведення засідання Комісії 10 липня 2017 року без скасування її рішення від 28 квітня 2017 року.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 88 Закону № 1402-VІІІ якщо ГРД у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то ВККС може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише в разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.
Отже, у випадку якщо ВККС не знайшла достатніх підстав одразу визнати конкурсанта таким, що не підтвердив здатність здійснювати правосуддя у Верховному Суді, негативний висновок ГРД має бути переданий на розгляд всієї Комісії у пленарному складі. Якщо достатньої кількості голосів не набирається, обставини, наведені у висновку, визнані значущими, і такий кандидат більше не розглядається для майбутнього рейтингу. 
Як убачається з матеріалів справи, висновок ГРД від 22 травня 2017 року про невідповідність ОСОБА_6 критеріям доброчесності та професійної етики був наданий Комісії 23 травня 2017 року, тобто після проведення співбесіди з позивачкою 28 квітня 2017 року і оголошення перерви для прийняття рішення за результатами проведення кваліфікаційного оцінювання. 
З метою дотримання вимог Закону № 1402-VІІІ, Положення та Регламенту ВККС, затвердженого рішенням Комісії від 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 щодо порядку розгляду висновку ГРД про невідповідність кандидата на посаду судді Верховного Суду критеріям професійної етики та доброчесності, Комісія винесла згаданий висновок на розгляд у пленарному засіданні 10 липня 2017 року, за результатами якого прийняла рішення про підтвердження здатності кандидата на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_6 здійснювати правосуддя в цьому суді. 
ВеликаПалата Верховного Суду звертає увагу, що позивачкою не доведено того, що проведення ВККС пленарного засідання 10 липня 2017 року, і прийняття зазначеного вище рішення, якимось чином вплинуло на кінцевий результат оцінювання та загальну кількість балів, отриманих нею за результатами конкурсу. Такі твердження скаржниці ґрунтуються на її припущеннях.
При цьому в рішенні від 10 липня 2017 року ВККС звернула увагу, що обставини, з якими ГРД пов'язує надання висновку від 22 травня 2017 року, існували на день проведення співбесіди з позивачкою і не можуть розглядатися Комісією як нововиявлені, оскільки такий висновок згідно з п. 43 розд. ІІІ Положення подається за 7 днів до дня проведення співбесіди. Разом з тим Комісія врахувала, що Закон № 1402-VІІІ не встановлює правових наслідків невчасного подання ГРД висновку і не змінює правового регулювання, визначене у ст. 88 цього Закону. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення ВККС від 27 липня 2017 року № 211/вс-17 про визнання ОСОБА_6 такою, що підтвердила здатність здійснювати правосуддя в Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду та набрала 616,25 бала, прийняте у спосіб, на підставі та в межах, передбачених Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ч. 1 ст. 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 242, 266, 310, 315, 316, 322 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року залишити без задоволення.
Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 березня 2018 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя-доповідач                                                             І. В. Саприкіна
Судді:                                               
Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко
С. В. Бакуліна Л. І. Рогач
В. В. Британчук О. М. Ситнік
В. І. Данішевська    О. С. Ткачук
О С. Золотніков   В. Ю. Уркевич
О. Р. Кібенко О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко