ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

11 вересня 2018 року 
справа №490/7096/16-а
адміністративне провадження №К/9901/39139/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року (судді Лук'янчук О.В., Градовський Ю.М., Кравченко К.В.) у справі №490/7096/16-а за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,
У С Т А Н О В И В:
У липні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся з адміністративним позовом до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника Миколаївської митниці Державної фіскальної служби від 09 червня 2016 року, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 205 637, 43 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази його вини та об'єктивної сторони правопорушення.
Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 13 січня 2017 року (суддя Гуденко О.А.) у задоволенні адміністративного позову відмовлено з підстав доведеності в діях позивача складу передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення, а також умисної форми вини. 
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову, якою задоволено позов - з підстав недоведеності митним органом факту правопорушення та вини позивача.
У липні 2017 року митним органом подана касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції, 12 липня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Кравцов О.В.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №490/7096/16-а з суду першої інстанції.
15 березня 2018 року справу №490/7096/16-а передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме: положень статей 54? 255, 336, 485, 495 Митного кодексу України, просить постанову цього суду скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд, переглянувши оскаржене судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.          
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили. 
9 червня 2016 року постановою посадової особи відповідача позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів - 205 637, 43 грн.
З оскаржуваного рішення вбачається, що склад інкримінованого позивачу правопорушення полягає у заявленні в митній декларації неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору, а саме щодо фактурної вартості імпортованого товару, та подання документів, що містять такі відомості (інвойс №UKR055/14 від 07 липня 2014 року з вказаною у ньому вартістю на рівні 21 276, 40 доларів США).
Так, після розмитнення імпортованого товару (фініки сушені сорту «Деглет нур»), що надійшов на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амбра Імпекс ІНТ» (директором якого на момент митного оформлення товару був позивач) від компанії «Alyssa International Trade» (Туніс) на умовах контракту №АІІ-AL від 27 червня 2014 року, 19 лютого 2016 року митним органом від митних органів Тунісу отримано відповідь на запит стосовно автентичності поданих до митного оформлення документів щодо спірного товару. 
За змістом вказаної відповіді під час експортного оформлення товару в Тунісі компанією-постачальником «Alyssa International Trade» подано інвойс №UKR055/14 від 07 липня 2014 року, в якому вказано вартість на рівні 45 474 доларів США.
На підставі відповіді на вказаний запит, з урахуванням копії долученого митними органами Тунісу інвойсу №UKR055/14 відповідач дійшов висновку, що позивач як директор компанії-покупця вчинив умисні дії, спрямовані на неправомірне ухилення від сплати податків шляхом подання документів, що містять неправдиві відомості щодо дійсної фактурної ціни товару та зазначив такі відомості у митній декларації №504070000/2014/003687 від 31 липня 2014 року.
В основу підтриманого судом першої інстанції висновку про вину позивача в інкримінованому йому правопорушенні митним органом також покладено те, що згідно відповіді Одеської регіональної торгово-промислової палати №2005-05/280 від 20 травня 2016 року (отримана на запит відповідача) довідка про ціну СИО-в №002280 від 31 липня 2014 року на імпортовані з Тунісу фініки на ім'я «Амбра Імпекс ІНТ» не видавалась. Крім того, надана копія довідки містить порушення в частині опису товару і оформлення документа (відсутня печатка, порядковий номер не зареєстровано, код товару в довідці про ціну не зазначається, невідповідність шрифту документа). 
Зазначене, на переконання відповідача та суду першої інстанції, додатково свідчить про свідоме надання позивачем (пересилання засобами електронного зв'язку на адресу митного брокера) документів, які містять неправдиві відомості щодо ціни товару.
Відповідно до частини першої статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
За змістом статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція статті 485 Митного кодексу України містить декілька варіантів об'єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, одним з яких є заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості. 
Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що склад інкримінованого позивачу правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України, не доведено. При цьому суд апеляційної інстанції вважав, що факт отримання відповіді від митних органів Тунісу підтверджує лише те, що в цій країні компанією-постачальником було надано інвойс  №UKR055/14 від 07 липня 2014 року із зазначенням ціни товару на рівні 45 474 доларів США, сам собою вказаний факт не свідчить про те, що документи, надані позивачем (через митного брокера) до митного оформлення імпорту в Україні, містять неправдиві відомості. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач передав митному брокеру документи щодо товару, які надійшли від постачальника. Доказів того, що позивач був обізнаний про оформлення експорту в країні-відправлення із зазначенням іншої фактурної ціни товару, до судів попередніх інстанцій не надано.  
З такою позицією погоджується Суд, з огляду на те, що будь-які докази щодо фальсифікації поданого до митного оформлення в Україні інвойсу №UKR055/14 відсутні. Висновки митного органу в цій частині, підтримані судом першої інстанції, ґрунтуються виключно на припущеннях. 
Суд погоджується і з тим, що судом апеляційної інстанції обґрунтовано відхилено посилання на відповідь Одеської регіональної торгово-промислової палати №2005-05/280 від 20 травня 2016 року щодо ненадання останньою довідки про ціну товару - з огляду на те, що така довідка подавалась через тривалий час після випуску товару у вільний обіг не позивачем, а митним брокером з власної ініціативи, копія якої затверджена печаткою брокерської компанії. Будь-якого відношення до надання копії довідки про ціну товару позивач не має. 
Правильною є оцінка суду апеляційної інстанції щодо характеру інкримінованого позивачу правопорушення, яке (а саме такий варіант його об'єктивної сторони як факт заявлення неправдивих відомостей у митній декларації та подання відповідних документів) не є триваючим, у зв'язку з чим строк накладення адміністративного стягнення починається з моменту його вчинення. Відтак накладення адміністративного стягнення поза межами шестимісячного строку з моменту подання митної декларації та відповідного пакету документів (31 липня 2014 року) є окремою підставою для висновку про протиправність спірної постанови.
За змістом частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для залишення судового рішення без змін є правильне застосування судом норм матеріального права або відсутність порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.
Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального чи порушень процесуального права при ухваленні оскарженого судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року  у справі №490/7096/16-а залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 
Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
                                                                                                               І.Я.Олендер