ПОСТАНОВА
Іменем України

08 листопада 2018 року 
Київ
справа №359/5926/15-а
провадження №К/9901/12748/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Білоуса О.В.,  Данилевич Н.А., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу №359/5926/15-а
за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 та ОСОБА_29 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації замість продовольчих пайків, провадження по якій відкрито    
за касаційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді – Желтобрюх І.Л., суддів: Мамчура Я.С., Шостака О.О.) від 21 липня 2016 року, 
у с т а н о в и в :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2006 року та додатковою постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2006 року було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачам грошову компенсацію замість продовольчих пайків.
2. На виконання зазначених вище судових рішень Міністерство оборони України виплатило позивачам грошову компенсацію замість продовольчих пайків в загальному розмірі 1338698,20 грн.
3. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2010 року була скасована постанова Бориспільського міськрайонного суду від 19 червня 2006 року та додаткова постанова Бориспільського міськрайонного суду від 3 липня 2006 року, у задоволенні адміністративних позовів було відмовлено. 
4. В липні 2015 року Міністерство оборони України звернулось до суду із заявою про поворот виконання судових рішень.
5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року провадження за заявою Міністерства оборони України в частині вимоги про стягнення з ОСОБА_9 безпідставно отриманої ним грошової компенсації замість продовольчого пайка було закрито у зв`язку із смертю останнього, в решті вимоги заяви задоволено.
6. Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_19 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову, якою в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення відмовити.
7. Також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в ній просив скасувати оскаржувану ухвалу та залишити заяву Міністерства оборони України про поворот виконання судових рішень без розгляду, в зв`язку з пропуском строку, передбаченого ч.3 ст.265 КАС України.
8. 21 липня 2016 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:  
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_19 задовольнити частково.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року скасувати.
Заяву Міністерства оборони України про поворот виконання судових рішень залишити без розгляду.
Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що Міністерством оборони України було пропущено строк звернення із відповідною заявою до суду без поважних причин, а тому, у відповідності до норм процесуального законодавства, вказана заява має бути залишена без розгляду. 
9. 12 серпня 2016 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Міністерства оборони України. 
10. У касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року та залишити в силі ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2016 року. 
11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 серпня 2016 року відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року.  
12. У вересні 2016 року представник ОСОБА_19 подав заперечення на касаційну скаргу.      
13. 31 січня 2018 року вказана касаційна скарга Міністерства оборони України надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.     
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
14. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. Скаржник стверджує, що строк звернення до суду із заявою про поворот виконання рішення пропущено з поважних причин.
Б. Доводи представника ОСОБА_19 
15. У запереченнях на касаційну скаргу представник ОСОБА_19 просить касаційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року – без змін. Вказує, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.         
ІІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА 
Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
16. Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із заявою про поворот виконання судових рішень та розгляду такої заяви судами попередніх інстанцій)
16.1. Стаття 100. Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи. 
16.2. Стаття 265. Питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.
У випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.
Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.
За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується.
Суд розглядає заяву про поворот виконання у судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі, і постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено у загальному порядку. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ  
17. Вирішуючи  питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.   
Як встановлено судом апеляційної інстанції, на виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2006 року та додаткової постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2006 року Міністерство оборони України виплатило позивачам грошову компенсацію замість продовольчих пайків в загальному розмірі 1338698,20 грн., в тому числі: ОСОБА_1 у розмірі 43803, 61 грн., ОСОБА_2 у розмірі 46521,33 грн., ОСОБА_3 у розмірі 56221,95 грн., ОСОБА_4 у розмірі 48263,77 грн., ОСОБА_5 у розмірі 59137,65 грн., ОСОБА_6 у розмірі 51213,75 грн., ОСОБА_7 у розмірі 55019,25 грн., ОСОБА_8 у розмірі 42453,02 грн., ОСОБА_9 у розмірі 50222,17 грн., ОСОБА_10 у розмірі 50593,47 грн., ОСОБА_11 у розмірі 48756,26 грн., ОСОБА_12 у розмірі 41227,21 грн., ОСОБА_13 у розмірі 50875,57 грн., ОСОБА_14 у розмірі 49617,89 грн., ОСОБА_15 у розмірі 38835,40 грн., ОСОБА_16 у розмірі 49190,59 грн., ОСОБА_17 грошові у 48361,14 грн., ОСОБА_18 у розмірі 28295,27 грн., ОСОБА_19 у розмірі 45078,52 грн., ОСОБА_20 у розмірі 16640,55 грн., ОСОБА_21 у розмірі 42031,36 грн., ОСОБА_22 у розмірі 63063 грн., ОСОБА_23 у розмірі 82755,37 грн., ОСОБА_24 у розмірі 52550,23 грн., ОСОБА_25 у розмірі 54568,80 грн., ОСОБА_30 у розмірі 50160,83 грн., ОСОБА_31 у розмірі 46394,58 грн., ОСОБА_28 у розмірі 26845,66 грн. та ОСОБА_29 у розмірі 43806,94 грн. 
Вказані судові рішення були скасовані постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2010 року, - тобто підстави для допуску повороту виконання за постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2006 року та додатковою постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2006 року виникли ще в 2010 році.
Проте, з даною заявою Міністерство оборони України звернулось лише в липні 2015 року.
Поважність причин пропуску строку представник Міноборони України обґрунтовував тим, що питання повороту виконання рішень по справі №359/5926/15-а вважав вирішеним ще в 2010 року, оскільки в матеріалах справи Міноборони України була наявна відповідна ухвала. Проте, звернувшись в 2014 році до в Бориспільського міськрайонного суду Київської області з метою отримання виконавчих листів дізнався про відсутність відповідного судового рішення про поворот виконання. 
Залишаючи заяву Міністерства оборони України про поворот виконання судових рішень без розгляду суд апеляційної інстанції виходив з того, що Міноборони України було пропущено строк звернення із відповідною заявою до суду без поважних причин, оскільки жодних належних та допустимих доказів які б підтверджували наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення заявника, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, зокрема, звернення до суду із заявою про поворот виконання рішень у строк, визначений 265 КАС України, заявником не наведено та не доведено.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції.
Водночас Суд враховує, що Міністерство оборони України як суб`єкт владних повноважень, маючи намір скористатися процесуальним правом на поворот виконання судових рішень, не вчиняло жодних дій з цією метою понад 4 роки.
Доводи скаржника про те, що питання повороту виконання рішень по справі №359/5926/15-а вважав вирішеним ще в 2010 року, адже в матеріалах справи Міноборони України була наявна відповідна ухвала, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки звернувшись до суду першої інстанції у 2014 році з метою отримання виконавчих листів скаржник мав усвідомлювати, що строк, визначений статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження», для пред`явлення виконавчих листів до виконання сплив. 
18. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі. Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.
19. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
20. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом  апеляційної інстанції винесено законне й обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
21. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу  Міністерства оборони України – залишити без задоволення.    
2. Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2016 року у справі  №359/5926/15-а – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           О. В. Білоус
                                                                                          Н. А. Данилевич