Постанова
Іменем України 
13 вересня 2018 року
м. Київ
справа № 619/293/17
провадження № 51-72км17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання     ОСОБА_4 ,      
прокурора                                         ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017220280000066, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,  уродженця  смт Козача Лопань Дергачівського району Харківської області, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу – за вироком Дергачівського районного суду Харківської області  від 30 липня 2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він  в порушення  постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 15 січня 2016 року, якою щодо нього був встановлений адміністративний нагляд терміном 12 місяців, в середині  листопада 2016 року змінив місце постійного проживання з АДРЕСА_2 на АДРЕСА_1 . При цьому,  без будь яких поважних причин не повідомив орган поліції, який здійснює адміністративний нагляд – Дергачівський ВП ГУНП в Харківській області, про зміну місця постійного проживання.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі  захисник просить скасувати судові рішення, а провадження у справі закрити. При цьому вказує на невідповідність встановлених фактичних обставин судом, оскільки у засудженого були поважні причини зміни  місця свого проживання, наявність яких, на його думку, вказують на відсутність складу злочину, передбаченого ст.395 КК України. Вважає, що місцевий суд неправильно розглянув справу в порядку ст. 349 КПК України. Апеляційний суд у свою чергу, не виправив допущених районним судом помилок та необґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження 
Від учасників судового розгляду заперечень на касаційну скаргу не надходило.
В судовому засіданні прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 434 КПК України касаційний суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і  процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Зі змісту касаційної скарги захисника ОСОБА_6 убачається, що вона заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження, тоді як їх перевірка в силу ст. 433 КПК України до повноважень суду касаційної інстанції законом не віднесена.
Разом з тим, як видно з матеріалів справи, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину  у вчиненні інкримінованого йому злочині, підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні, та погодився на розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПКУкраїни. При цьому суд переконався у правильності розуміння ОСОБА_7 змісту обвинувачення. Водночас, суд переконався у добровільності та істинності його позиції, а також позиції інших учасників судового провадження і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи.
Вищезазначене підтверджується як журналом судового засідання від 21 лютого 2017 року ( а.к.п. 21-22), так і технічним носієм інформації на якому зафіксовано судовий процес у суді першої інстанції.
За таких обставин, підстав вважати, що суд розглянув справу з порушенням вимог кримінального процесуального закону, ст. 349 КПК України, як про це йдеться у касаційній скарзі захисника, немає. 
Вирок суду є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 374 КПК України.
Перевіривши вирок в межах доводів апеляційної скарги засудженого, які є схожими з доводами касаційної скарги захисника, апеляційний суд надав їм належну оцінку та, навівши в ухвалі докладні мотиви й підстави прийнятого рішення, обґрунтовано залишив вирок суду першої інстанції без зміни. Окрім того, апеляційний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку встановлені фактичні обставини.
Ухвала апеляційного суду достатньо вмотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПКУкраїни.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, не встановлено.
Призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є достатнім для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів. 
Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення – без зміни.
Керуючись статтями 433,434,436 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_2                        ОСОБА_3