Постанова                                                  
Іменем України
31 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 750/4078/17
 
провадження № 61-3921св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
 
позивач - публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк»,
відповідачі: ОСОБА_2, Чернігівська міська рада, виконавчий комітет Чернігівської міської ради, управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради,
треті особи: публічне акціонерне товариство «Чернігівбуд», комунальне підприємство «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2017 року у складі судді Рахманкулової І. П. та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Лакізи Г. П., Скрипки А. А., Тагієва С. Р. огли,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» (далі - 
ПАТ «Банк «Демарк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Демарк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, Чернігівської міської ради, виконавчого комітету Чернігівської міської ради, управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, треті особи: публічне акціонерне товариство «Чернігівбуд» (далі - 
ПАТ «Чернігівбуд»), комунальне підприємство «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради (далі - КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради), про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, скасування свідоцтва про право власності та зобов'язання вчинити дії.
 
Позовна заява мотивована тим, що виконавчий комітет Чернігівської міської ради при прийнятті рішення від 31 липня 2015 року № 192 «Про надання права власності на квартири НОМЕР_5 і НОМЕР_1 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 мешканцям будинку АДРЕСА_2, які підлягають відселенню» стосовно квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 діяв поза межами наданих йому повноважень згідно Закону України «Про місцеве самоврядування», розпорядився майном, що йому не належить, чим порушив права ПАТ «Банк «Демарк», як іпотекодержателя майнових прав на зазначений об'єкт нерухомості. Майнові права на вказану квартиру є забезпеченням вимог ПАТ «Банк «Демарк» згідно іпотечного договору, що випливають з умов чинного кредитного договору від 27 травня 2011 року, а саме повернення суми кредиту та сплати процентів за користування ним, у зв'язку із неналежним виконанням 
ПАТ «Чернігівбуд» своїх зобов'язань, за рахунок яких іпотекодержатель мав право задовольнити свої вимоги в один із способів, передбачених чинним законодавством.
 
Крім того, банк посилався на те, що вказане рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради прийнято з тих підстав, що мешканці будинку АДРЕСА_2 підлягають відселенню зі свого будинку, оскільки він перебуває в аварійному стані та у зв'язку з необхідністю забезпечити можливість завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 (тобто із суспільних потреб). При цьому, порушуючи норми чинного законодавства, якими встановлюється порядок знесення та відчуження жилих будинків для державних або громадських потреб, та з врахуванням того, що земельна ділянка, на якій був розташований будинок АДРЕСА_2, не була задіяна забудовником при спорудженні багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та знаходилась поза межами виділеної для будівництва будинку АДРЕСА_1 земельної ділянки, площею 0,4439 га.
 
Позовні вимоги про скасування свідоцтва про право власності та проведення скасування державної реєстрації права власності обґрунтовані тим, що вказані дії були здійснені в результаті прийняття незаконного рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради.
 
Ураховуючи викладене, ПАТ «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Демарк» просив суд: визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 31 липня 2015 року № 192 «Про надання права власності на квартири НОМЕР_5, НОМЕР_1 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 мешканцям будинку АДРЕСА_2, які підлягають відселенню» в частині надання права власності на однокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 50,5 кв. м, у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2.; скасувати свідоцтво про право власності, видане 
18 вересня 2015 року реєстраційною службою Чернігівського міського управлінняюстиції; зобов'язати управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради внести запис про скасування державної реєстрації прав.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2017 року 
у задоволенні позову ПАТ «Банк «Демарк» відмовлено.
 
Рішення районного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 за погодженням з 
ПАТ «Банк «Демарк» та забудовником ПАТ «Чернігівбуд» віддав своє житло під знесення для подальшої забудови багатоповерховими будинками і за це отримав компенсацію у вигляді квартири НОМЕР_1, загальною площею 50,5 кв. м, у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1. Право власності останнім набуто на законних підставах, оскільки вказана квартира є новоствореним майном, будь-яким юридичним чи фізичним особам на праві власності вона не належала, а тому твердження ПАТ «Банк «Демарк», що виконавчий комітет Чернігівської міської ради розпорядився чужою власністю не відповідає дійсності.
 
Крім того, у зв'язку з оформленням права власності на квартиру НОМЕР_1 за 
ОСОБА_2 не порушено прав банку, оскільки статтею 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
 
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк «Демарк» відхилено. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 жовтня 2017 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, й правильно встановлено, що спірна квартира є новоствореним майном і на момент прийняття рішення виконавчим комітетом Чернігівської міської ради про виділення її ОСОБА_2, право власності на неї не було ні за ким зареєстровано. Вказана квартира була надана відповідачу як компенсація за знесене житло, яке належало йому на праві власності.
 
У касаційнійскарзі, поданій у січні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Демарк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних судових рішень порушено норми матеріального та процесуального права. В оскаржуваних рішеннях судів неправомірно зазначено, що відповідач ОСОБА_2 віддав своє житло під знесення для подальшого будівництва багатоповерхових будинків за погодженням із забудовником та 
ПАТ «Банк «Демарк» і за це отримав компенсацію у вигляді квартири НОМЕР_1. Земельна ділянка, на якій розташований будинок АДРЕСА_2, не планувалась та не була задіяна забудовником для спорудження першої та другої блок секції багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1. Банк зазначав про те, що будинок АДРЕСА_2 було знесено новим інвестором на виконання пункту 2 рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 31 липня 2015 року № 192 з одночасним наданням квартири НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1. Після незаконного надання Чернігівською міською радою квартир у приватну власність ОСОБА_2 та його відселення рішенням 
52 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 28 серпня 2015 року, на яке посилаються суди, надано дозвіл на розроблення проектів щодо відведення 
КП «Чернігівбудінвест» земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1420 га, для продовження будівництва наступних секцій будинку АДРЕСА_1 у 
м. Чернігові. Однак судами попередніх інстанцій не враховано те, що 
ПАТ «Чернігівбуд» та ПАТ «Банк «Демарк» не мають відношення до продовження будівництва і не мають відповідати своїм майном та надавати компенсацію житла.
 
Протокол наради виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15 травня 2013 року та лист ПАТ «Чернігівбуд» від 12 липня 2013 року про гарантування відселення мешканців будинку АДРЕСА_2 не є погодженням ПАТ «Банк «Демарк» на вселення до квартири НОМЕР_1 та не можуть бути правовими підставами для надання її у приватну власність.
Договір № 647 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» 
від 29 травня 2013 року, укладений між банком та ОСОБА_2, не виконаний ОСОБА_2 в частині внесення грошових коштів (пункт 2.3 договору), тому він не отримав свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» та управителем не закріплено за відповідачем квартиру НОМЕР_1.
 
Також вказано про те, що з 14 серпня 2012 року обтяження та іпотека на майнові права на квартиру НОМЕР_1 убудинку АДРЕСА_1 не виключалась з відповідних державних реєстрів та є забезпеченням вимог іпотекодержателя згідно іпотечного договору.
 
Посилалось на те, що висновок суддів щодо правомірності дій виконавчого комітету Чернігівської міської ради при розпорядженні квартирою НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1 не відповідає вимогам статей 41 Конституції України, статей 177, 316, 317. 321, 325 ЦК України, частини другої статті 331 ЦК України, положенням Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю». Згідно чинного законодавства майнові права є об'єктом цивільних прав, а право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва та введення його в експлуатацію. Відсутність реєстрації прав власності на новозбудований житловий будинок не дає підстав вважати його майно таким, що нікому не належить.
 
Зазначало про те, що рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 31 липня 2015 року № 192 про надання права власності на квартиру НОМЕР_1 у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2. позбавило іпотекодавця законного права задовольнити вимоги іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки.
 
У березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу банку від КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради, в якому зазначено про те, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про відмову у позові ПАТ «Банк «Демарк»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Демарк», ухвалили законне та обґрунтоване рішення у справі.
 
У березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив від ОСОБА_2, в якому відповідач посилався на те, що він не погоджується з касаційною скаргою, вважає її необґрунтованою, оскільки вона не містить доказів неправильності чи неповноти дослідження матеріалів справи, а оскаржувані судові рішення ухвалені відповідно до норм чинного законодавства України.
 
Також у березні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в якому зазначено про те, що право власності ОСОБА_2 набуто на законних підставах, оскільки квартира НОМЕР_1 у багатоповерховому будинку АДРЕСА_1 є новоствореним майном, на праві власності не належала будь-яким юридичним чи фізичним особам, а тому посилання ПАТ «Банк «Демарк» на те, що виконавчий комітет Чернігівської міської ради розпорядився чужою власністю не відповідає дійсності. За таких обставин, касаційна скарга ПАТ «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Демарк» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.
 
Судами установлено, що 31 липня 2015 року виконавчим комітетом Чернігівської міської ради прийнято рішення № 192 «Про надання права власності на квартири НОМЕР_5 і НОМЕР_1 в багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 мешканцям будинку АДРЕСА_2, які підлягають відселенню». 
Згідно пункту 1.1. вказаного рішення надано право приватної власності на двокімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 50,5 кв. м у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2. У рішенні зазначено, що воно прийнято відповідно до підпункту 3 пункту «а» статті 30, підпункту 11 пункту «а» та підпункту 7 пункту «б» статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з метою захисту прав громадян та дотримання гарантійних зобов'язань забудовником ПАТ «Чернігівбуд» та управителем фонду фінансування будівництва ПАТ «Банком «Демарк» з відселення мешканців будинку АДРЕСА_2, що знаходиться в аварійному стані, забезпеченню можливості завершення будівництва в цілому. Пунктом 2 цього рішення внесено зміни до пункту 7 рішення від 15 березня 1993 року № 66 та пункту 1.3 рішення від 15 липня 2013 року № 208, виклавши їх в наступній редакції: «Після відселення мешканців житлового будинку АДРЕСА_2 КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради організувати знесення будинку, що знаходиться в аварійному стані, за рахунок інвестора та завершити будівництво багатоквартирного будинку в цілому».
 
18 вересня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області 
Проніковим А. О. на підставі оскаржуваного рішення ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності, серії НОМЕР_6 та прийнято рішення (з відкриттям розділу, індексний номер рішення 24539259) про реєстрацію права приватної власності на квартиру НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1.
 
Встановлено, що 29 вересня 2009 року між ВАТ «Чернігівбуд» та 
КП «Чернігівбудінвест» було укладено договір про співробітництво, згідно якого сторони домовилися здійснювати співробітництво в питаннях, пов'язаних з будівництвом багатоквартирних житлових будинків з об'єктами соціального призначення в кварталі АДРЕСА_3, та надавати взаємну допомогу у визначених цим договором направленнях. Згідно пункту 2.1.7 зазначеного договору ПАТ «Чернігівбуд» взяло на себе зобов'язання профінансувати витрати щодо звільнення майданчика для будівництва житлового будинку, в тому числі відселення мешканців із знесенням будинків АДРЕСА_4,АДРЕСА_2 та знесення будинку АДРЕСА_1.
 
27 серпня 2010 року між ПАТ «Банк «Демарк» (управитель) та ВАТ «Чернігівбуд» (забудовник) було укладено договір про організацію спорудження об'єкту будівництва, предметом якого є взаємодія сторін при організації спорудження об'єкту будівництва за рахунок коштів, отриманих управителем в управління від довірителей з подальшою передачею об'єктів інвестування (квартир) у власність довірителям в порядку і на умовах, передбачених цим договором та правилами фонду фінансування будівництва.
27 травня 2011 року між ПАТ «Банк «Демарк» та ПАТ «Чернігівбуд» з метою забезпеченняпоточної діяльності забудовника в фінансуванні багатоповерхового будинку в кварталі АДРЕСА_3 було укладено кредитний договір № 1022, відповідно до умов якого між ПАТ «Чернігівбуд» та ПАТ «Банком «Демарк» 27 травня 2011 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л. А. з подальшими змінами та доповненнями до нього.
 
Відповідно до умов іпотечного договору зі змінами, внесеними договором про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, що посвідчені 06 травня 2014 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Гостар Л. А. та зареєстровані в реєстрі за № 246, предметом іпотеки є майнові права на квартири, що на день укладення цього договору розташовані в багатоквартирному житловомубудинку АДРЕСА_1, згідно слідуючого списку: однокімнатна квартира НОМЕР_2, загальною площею 
80,50 кв. м; двокімнатна квартира НОМЕР_4, загальною площею 77,56 кв. м; двокімнатна квартира НОМЕР_5, загальною площею 77,56 кв. м; однокімнатна квартира НОМЕР_1, загальною площею 50,84 кв. м.
 
Згідно протоколу наради за участю заступника міського голови Сердюка О. В. щодо виконання договірних зобов'язань по відселенню, закінченню будівельно-монтажних робіт та введення в експлуатацію першої та другої блок - секції житлового будинку в кварталі АДРЕСА_3 від 16 травня 2013 року забудовник ПАТ «Чернігівбуд» та управитель фонду фінансування - ПАТ «Банк «Демарк» взяли на себе зобов'язання вирішити питання щодо виконання обтяжень - відселення мешканців існуючої забудови в обсягах визначених КП «Чернігівбудінвест», а саме: дві двокімнатні квартири, одну однокімнатну квартиру та одну трикімнатну квартиру - як умови прийняття першої та другої блок - секцій в експлуатацію.
 
Листом за підписом голови правління ВАТ «Чернігівбуд» від 12 липня 2013 року, адресованим Чернігівському міському голові, ПАТ «Чернігівбуд» гарантував відселення мешканців квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3 житлового будинку АДРЕСА_2 та знесення вказаного будинку за власний рахунок після відселення його мешканців.
 
У листі претензії КП «Чернігівбудінвест» від 09 грудня 2013 року, адресованому голові правління ПАТ «Чернігівбуд» зазначено, що на підставі гарантійного листа від 12 липня 2013 року виконавчий комітет Чернігівської міської ради 15 липня 2013 року виніс рішення № 208, згідно якого ПАТ «Чернігівбуд» було зобов'язано відселити мешканців квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у житловому будинку АДРЕСА_2. В цьому листі викладена вимога терміново виконати взяті на себе зобов'язання, так як незважаючи на те, що на даний час проводиться заселення до новозбудованого будинку, забудовником в особі 
ПАТ «Чернігівбуд» так і не вирішується питання з приводу відселення мешканців квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у житловому будинку АДРЕСА_2.
 
Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 16 серпня 2013 року, першу чергу - будівництво першої та другої блок - секції багатоквартирного житлового будинку НОМЕР_2 з автономним джерелом теплопостачання в кожній квартирі введено в експлуатацію.
 
29 травня 2013 року між ПАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_2 було укладено договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду «А» № 647, згідно якого за ОСОБА_2 закріплено об'єкт інвестування, а саме квартиру НОМЕР_1, загальною площею 50,84 кв. м, житловою площею 22,74 кв. м. Вказаний договір був погоджений із забудовником ПАТ «Чернігівбуд».
 
Згідно графіку внесення коштів довірителем до Фонду фінансування будівництва виду «А» (додаток № 1 до договору від 29 травня 2013 року № 647) зазначено про внесення 29 травня 2013 року 100 % від загальної кількості вимірних одиниць за 50,84 кв. м в сумі 254 200 грн, як остаточний платіж. Вказаний графік підписано головою правління ПАТ «Банк «Демарк», ОСОБА_2 та погоджено забудовником.
 
Відповідно до інформаційної довідки комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної експлуатації» Чернігівської обласної ради від 08 червня 2017 року № 1758, за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які згідно даних інвентаризаційної справи є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_2, проведена технічна інвентаризація від 08 червня 
2017 року та виявлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2, житловий будинок літ. А-1, загальною площею 119,6 кв. м, в тому числі житловою площею 82,9 кв. м - знесено.
 
Рішенням 52 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 28 серпня 2015 року надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення 
КП «Чернігівбудінвест» Чернігівської міської ради на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,1420 га, в кварталі АДРЕСА_3 для будівництва багатоповерхових жилих будинків (ІІ черга) з подальшим наданням ділянки в постійне користування.
 
Таким чином, земельна ділянка, на якій був розташований будинок АДРЕСА_2, необхідна була для будівництва наступної черги багатоповерхових жилих будинків і саме з метою звільнення цієї ділянки для подальшої забудови об'єкта будівництва в цілому, був знесений будинок АДРЕСА_2 за погодженням із власниками, а вони отримали відповідну компенсацію за своє майно, як це було передбачено договором про співробітництво від 29 вересня 2009 року, укладеним між ВАТ «Чернігівбуд» та КП «Чернігівбудінвест», що передував прийнятому Чернігівською міською радою рішенню від 24 червня 2010 року про відведення земельної ділянки під забудову.
 
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
 
Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
 
Відповідно до вимог статті 171 ЖК Української РСР у разі знесення жилих будинків, що є в приватній власності громадян, у зв'язку з вилученням земельних ділянок для державних або громадських потреб зазначеним громадянам, членам їх сімей, а також іншим громадянам, які постійно проживають у цих будинках, надаються за встановленими нормами квартири в будинках державного або громадського житлового фонду. Крім того, власникам жилих будинків на їх вибір або сплачується вартість будинків, будівель та пристроїв, що зносяться, або надається право використати матеріали від розбирання цих будинків, будівель та пристроїв за своїм розсудом. За бажанням громадян виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів забезпечують їм (замість надання квартир) можливість позачергового вступу до членів житлово-будівельних кооперативів і одержання в них квартир.
 
Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 1 Першого протоколу передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
 
Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ПАТ «Банк «Демарк», виходив із того, що ОСОБА_2 за погодженням з банком та забудовником ПАТ «Чернігівбуд» погодився на знесення свого житла для подальшої забудови багатоповерховими будинками, унаслідок чого отримав компенсацію у вигляді квартири НОМЕР_1 у будинку АДРЕСА_1. Право власності ним набуто на законних підставах, оскільки ця квартира є новоствореним майном, на праві власності будь-яким юридичним чи фізичним особам не належала, а тому посилання банку на те, що виконавчий комітет Чернігівської міської ради на момент прийняття рішення про виділення квартири відповідачу розпорядився чужою власністю, не відповідало дійсності.
 
При цьому, апеляційний суд не врахував того, що майнові права, в тому числі й на квартиру НОМЕР_1, є забезпеченням вимог ПАТ «Банк «Демарк», що випливають з кредитного договору від 27 травня 2011 року № 1022, а саме: повернення суми кредиту та сплата процентів за користування кредитом.
 
Пунктом 1.2. іпотечного договору встановлено перелік документів, якими підтверджено майнові права ПАТ «Чернігівбуд» на майнові права на предмет іпотеки, а також встановлено, що право власності іпотекодавця на предмет іпотеки виникне після закінчення будівництва, здачі об'єкта нерухомості в експлуатацію та реєстрацію права власності.
 
Відповідно до пункту 1.7.1. іпотечного договору іпотекодержатель не має права без письмової згоди іпотекодержателя вчиняти будь-які дії, що можуть вплинути, як безпосередньо, так і опосередковано, як тепер, так і в майбутньому, на кількісні та якісні показники предмету іпотеки, зокрема іпотекодержатель не повинен без згоди іпотекодержателя розпоряджатись будь-яким чином предметом іпотеки або його частиною, укладати стосовно предмета іпотеки договори оренди (найму), лізингу та будь-які інші договори, що встановлюють обтяження предмета іпотеки.
 
Іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань, вони не будуть виконанні (виконані належним чином) та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні цього договору, виявляться недостовірними та/або недійсними, а також у випадках передбачених пунктом 5.2.4. договору про іпотечний кредит.
 
Разом з тим, кредитні зобов'язання ПАТ «Чернігівбуд» перед ПАТ «Банк «Демарк» є невиконаними та іпотечний договір є чинним.
 
Таким чином, вказані вище обставини свідчать про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, порушення норм процесуального права. Тому ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього суду.
 
Відповідно до пункту першого частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.
 
За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам 
статті 263 ЦПК України та ухвалене з порушення норм процесуального права, що в силу пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк»задовольнити частково.
 
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 13 грудня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                               Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                                        Є.В. Синельников
 
                                                                                                                        С. Ф. Хопта
 
                                                                                                                        Ю.В. Черняк