Постанова   
Іменем України 
18 жовтня  2018 року
м. Київ
справа № 569/13500/17
провадження № 51-5032км18 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
 
головуючого                                        ОСОБА_1 ,
суддів                                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3   
 
за участю:
секретаря судового засідання         ОСОБА_4 ,  
прокурора                                              ОСОБА_5 ,                                      
                         
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на  ухвалу Апеляційного суду Рівненської області  від 21 грудня 2017 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017180000000157,  за обвинуваченням
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 287 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Рівненського міського суду Рівненської області  від 12 жовтня 2017 року ОСОБА_6 засуджено за ст.287 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки, без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан або експлуатацію транспортних засобів. 
На підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання. 
Вирішено питання про речовий доказ у провадженні. 
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2017 року вирок місцевого суду залишено без зміни. 
За вироком суду встановлено, що    ОСОБА_6 ,   будучи власником квадроцикла "Motoleader", без реєстраційного номеру, номер рами         НОМЕР_1 , приблизно о 20 год. 30 хв. 2 квітня 2017 року,  знаходячись в полі поблизу вул.Тувинська в м. Рівне, достовірно знаючи, що його неповнолітня дочка ОСОБА_7 не має права на керування транспортним засобом,  допустив останню до керування вказаним квадроциклом .
Після чого, ОСОБА_7 ,   02.04.2017р. приблизно о 21 год.30 хв.,  рухаючись на спуск по вул. Тиннівська в м. Рівне, зі сторони вул. Я. Гашека в напрямку вул. Лугова, зі швидкістю приблизно 25 км/год, проявила неуважність до дорожньої обстановки, при виникненні перешкоди для руху у вигляді вибоїни на проїзній частині, яку вона об`єктивно спроможна була виявити, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду даної перешкоди не вжила, та допустила наїзд на вибоїну, що призвело до втрати  керованості транспортного засобу та виїзду за межі проїзної частини на праве узбіччя, де відбувся наїзд на припаркований вантажний автомобіль ЗІЛ, реєстраційний номер НОМЕР_2    та придорожнє дерево.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир  квадроцикла ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких,  а  пасажирка ОСОБА_9  отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.                            
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що вироком суду ОСОБА_6 безпідставно повернуто квадроцикл "Motoleader", оскільки у  даному кримінальному провадженні він речовим доказом не визнавався . Стверджує, що питання про долю речового доказу в ході судового розгляду не вирішувалось, відповідні матеріали кримінального провадження не досліджувалися. Суд апеляційної інстанції допущені місцевим судом порушення залишив поза увагою. Крім того, стверджує про невідповідність рішення суду  апеляційної інстанції вимогам статей 370,419 КПК, через його необґрунтованість, невмотивованість та відсутність зазначення підстав, з яких  апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою.  
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
На касаційну скаргу прокурора захисник засудженого – адвокат ОСОБА_10 подав заперечення, у якому звертає увагу на безпідставність доводів викладених у касаційній скарзі та  просить залишити ухвалу суду апеляційної інстанції  щодо ОСОБА_6  без зміни.  
 
Прокурор у судовому засіданні вимоги касаційної скарги підтримав в повному обсязі. 
 
Мотиви суду
 
Згідно  ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.
 
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, що перевіряється в апеляційному порядку та повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно  ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду, крім іншого,  при залишенні апеляційної скарги без задоволення, мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, зазначені вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом з достатньою повнотою не виконано.
В апеляційній  скарзі прокурора  ставилося питання про зміну судового рішення та виключення з резолютивної частини вироку відомостей про повернення ОСОБА_6 речового доказу – квадроцикла «Motoleader». Зазначалося про те, що  вироком суду ОСОБА_6 безпідставно повернуто квадроцикл, оскільки у  даному кримінальному провадженні він речовим доказом не визнавався та оспорюється право власності ОСОБА_6  на даний транспортний засіб. Стверджувалося, що питання про долю речового доказу в ході судового розгляду не вирішувалось, відповідні матеріали кримінального провадження не досліджувалися.
Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог  прокурор  навів  конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом.  
Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляції  з достатньою повнотою не перевірив доводи прокурора, відповідь на них дав у загальних фразах,  не відповів чи є порушення, на яке посилався прокурор істотним, а також свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції,  в ухвалі належним чином не вмотивував. При цьому, обґрунтовуючи свої висновки, обмежився формальним посиланням на ст.415 КПК,зазначивши, що вказаною нормою визначено  підстави для зміни вироку, в той час коли у  положеннях зазначеної статті чітко визначені підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. 
З наведеного слідує, що викладені в ухвалі апеляційного суду мотиви прийнятого рішення є суперечливими, нечіткими  та незрозумілими. 
Поряд з цим, заслуговує на увагу той факт, що в ухвалі апеляційного суду зазначено про те, що  квадроцикл «Motoleader" визнаний речовим доказом  у кримінальному провадженні № 12017180000000063,   в той час, як судом розглядалось провадження № 12017180000000157.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. 
 Статтею  368 КПК України передбачено, що питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, в той самий час стаття 374 КПК України   передбачає, що у вироку має бути зазначено  рішення щодо речових доказів і документів.
Стаття 3 КПК України визначає, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Виходячи із системного аналізу наведених норм КПК України слід зробити висновок, що  досудове розслідування і судове провадження проводиться виключно в межах одного кримінального провадження. Доля речових доказів вирішується також виключно у  цьому провадження. Тому  недопустимим є вирішення долі  предметів, які визнані речовими доказом у іншому провадженні.  
Хоча положеннями кримінального процесуального закону чітко не визначено, що   порушення правил вирішення питання про речові докази є істотним порушенням, в розумінні ст.412 КПК, однак питання щодо речових доказів є критерієм якості вироку та породжує значні юридичні наслідки. На дану обставину апеляційний суд уваги не звернув.  
Твердження прокурора про невідповідність рішення суду  апеляційної інстанції вимогам статей 370,419 КПК, через його необґрунтованість, невмотивованість та відсутність зазначення підстав, з яких  апеляційну скаргу прокурора визнано необґрунтованою заслуговують на увагу. 
 Наведене є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило апеляційному суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно усунути зазначені порушення та постановити законне і обґрунтоване рішення з викладенням в ньому аналізу  і ґрунтовних мотивів його прийняття.
У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає  задоволенню.

З цих підстав Суд ухвалив:
 
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
 
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 грудня 2017 року   щодо
ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
 Судді:       
   
  ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                   ОСОБА_3