ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

23 жовтня 2018 року 
справа №813/404/17
адміністративне провадження №К/9901/61386/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)
суддів: Гончарової І.  А., Олендера І.  Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кеннер-Україна» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у складі судді Гавдика З.  В. та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у складі колегії суддів Довгополової О.  М., Ільчишин Н.  В., Гудима Л.  Я. у справі №  813/404/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кеннер-Україна" до Державної фіскальної служби України про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

31 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кеннер-Україна» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - податковий орган, відповідач у справі), у якому просило скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 27 грудня 2016 року за №28219/6/99-99-07- 01-04-15-ВПП «Про зміну основного місця обліку та переведення на облік до контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків, чи іншого контролюючого органу» та зобов'язати Державну фіскальну службу України вчинити дії, необхідні для зміни основного місця обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Кеннер-Україна», шляхом переведення його на облік до Стрийської ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області шляхом внесення до електронних реєстрів та баз даних відповідної податкової інформації.

19 квітня 2017 року постановою Львівського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій висновувалися з того, що процедурні порушення, допущені податковим органом при включенні позивача до Реєстру великих платників податків на 2017 рік, не спростовують правомірність спірного рішення, оскільки Товариство відповідає критеріям, визначеним підпунктом 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 розділу I, та згідно з пунктом 64.7 статті 64 глави 6 розділу II Податкового кодексу України, має бути включене до Реєстру великих платників податків на 2017 рік.

11 вересня 2018 року позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду. 

У касаційній скарзі платник податків посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме вимог пункту 10.22 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №  1588 (далі - Порядок №  1588), пункту 3 розділу III Порядку формування Реєстру великих платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 жовтня 2015 року №  911 (далі - Порядок №  911), абзацу 3 пункту 64.7 статті 64 Податкового кодексу України. Скаржник вказує, що внаслідок протиправних дій відповідача відбулося грубе порушення прав та інтересів позивача, яке спричинило неможливість вибору контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків. 

Скаржник зауважує, що приписами підпункту першого пункту 10.22 Порядку №  1588 прямо передбачено причинно-наслідковий зв'язок між дотриманням податковим органом установленого порядку включення платника податків до Реєстру великих платників податків на наступний рік (тобто, дотримання процедури такого включення) та можливістю переведення платника податків до контролюючого органу, який здійснює супроводження великих платників податків.

У зв'язку із зазначеним позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

12 вересня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано з Львівського окружного адміністративного суду справу № 813/404/17.

11 жовтня 2018 року справа № 813/404/17 надійшла до Верховного Суду.

Відзив відповідача на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанови судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Кеннер - Україна» є великим платником податків згідно підпункту 14.1.24 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України та включено до Реєстру великих платників податків на 2017 рік, на підставі наказу ДФС України від 26 грудня 2016 року №1036.

27 грудня 2016 року Товариство повідомлено про включення його до Реєстру великих платників податків на 2017 рік згідно з наказом ДФС від 26 грудня 2016 року №  1036.

27 грудня 2016 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення за №28219/6/99-99-07- 01-04-15-ВПП «Про зміну основного місця обліку та переведення на облік до контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків, чи іншого контролюючого органу» та переведено його на облік до Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС України (далі - Рішення).

Рішення прийнято податковим органом згідно підпункту 20.1.25 пункту 20.1 статті 20, абзацу 4 пункту 64.7 статті 64 Податкового кодексу України та пункту 10.22 Порядку №  1588.

Відповідно до 20.1.25 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган вправі приймати рішення про зміну основного місця обліку та переведення великих платників податків на облік у контролюючі органи, що здійснюють податкове супроводження великих платників податків, знімати їх з обліку і переводити до інших контролюючих органів.

За змістом абзацу четвертого пункту 64.7 статті 64 Податкового кодексу України щодо великих платників податків, які самостійно не стали на облік у контролюючому органі, що здійснює супроводження великих платників податків, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, приймає рішення про зміну основного місця обліку та переведення їх на облік у контролюючі органи, що здійснюють супроводження великих платників податків.

Згідно пункту 10.22. Порядку №  1588, якщо відповідно до критеріїв, визначених підпунктом 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 розділу I, та згідно з пунктом 64.7 статті 64 глави 6 розділу II Податкового кодексу України в установленому порядку платника податків включено до Реєстру великих платників податків на наступний рік, внаслідок чого змінюється основне місце обліку платника податків, контролюючі органи здійснюють переведення такого платника податків до/з контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків, з урахуванням таких особливостей, серед них, великий платник податків зобов'язаний стати на облік у контролюючому органі, що здійснює супроводження великих платників податків, з початку бюджетного періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр великих платників податків. Дії контролюючих органів та платників податків після затвердження Реєстру великих платників податків визначені розділом ІІІ Порядку №  911.

Відповідно пунктів першого, третього розділу III Порядку №  911 структурний підрозділ ДФС України, за яким закріплено функцію моніторингу результатів супроводження великих платників податків, до 15 жовтня поточного року надсилає (поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення) кожному платнику податків, якого включено до Реєстру великих платників податків, повідомлення про включення такого платника податків до Реєстру великих платників податків на наступний рік за формою № 1-ВПП, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Великі платники податків, які не обліковуються в контролюючих органах, що здійснюють супроводження великих платників податків, зобов'язані не пізніше 15 листопада поточного року подати заяви за формою № 1-ОПП до одного з контролюючих органів, наведених на зворотному боці повідомлення про включення підприємства до Реєстру великих платників податків на наступний календарний рік.

Судами попередніх інстанцій досліджено наявні докази у справі та підтверджено, що податковим органом допущено порушення вимог пункту першого розділу III Порядку №  911, а саме несвоєчасне повідомлення платника податків про включення до Реєстру великих платників податків.

Разом з тим у цій справі судами попередніх інстанцій враховано, що статус Товариства як великого платника податків не є спірним. Факт того, що позивач у 2016 році відповідав критеріям, визначених підпунктом 14.1.24 пункту 14.1 статті 14 розділу I, та згідно з пунктом 64.7 статті 64 глави 6 розділу II Податкового кодексу України, позивачем не спростовано, а відповідачем підтверджено відповідною інформацією по підприємствах, які за період ІІ півріччя 2015 року І півріччя 2016 року сплати до Державного бюджету податків та зборів понад 12 млн. грн. (копія якої є у справі).

Включення Товариства до Реєстру великих платників податків на 2017 рік відбулося на підставі наказу ДФС України від 26 грудня 2016 року №1036, правомірність якого позивачем не спростовується.

Відповідно до абзацу третього пункту 64.7 статті 64 Податкового кодексу України після включення платника податків до Реєстру великих платників податків та отримання повідомлення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про таке включення платник податків зобов'язаний стати на облік у контролюючому органі, що здійснює супроводження великих платників податків, з початку податкового періоду (календарного року), на який сформовано Реєстр.

На момент виникнення спірних правовідносин єдиним органом, який здійснював податковий облік великих платників податків, законодавчо визначено Офіс великих платників податків, правовий статус та повноваження якого регламентовано наказом ДФС України від 09 червня 2016 року №  504 «Про затвердження Положення про Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби».

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що у цій справі наявні процедурні порушення, допущені податковим органом при включенні позивача до Реєстру великих платників податків на 2017 рік, які разом з тим не спростовують правомірність спірного рішення Державної фіскальної служби України від 27 грудня 2016 року за №28219/6/99-99-07- 01-04-15-ВПП «Про зміну основного місця обліку та переведення на облік до контролюючого органу, що здійснює супроводження великих платників податків, чи іншого контролюючого органу».

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга позивача залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кеннер-Україна»  залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 року у справі № 813/404/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                     Р.Ф.Ханова 

Судді:                                                                                                               І.А.Гончарова

                                                                                                              І.Я.Олендер