ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 вересня 2018 року
м. Київ
Справа №1-кп/484/70/17
Провадження № 51-2028км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 ,
за участю прокурора                               ОСОБА_5 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року у межах кримінального провадження №12014150200000256 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , громадянки України, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сирове Врадіївського району Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 310 КК.
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 3 ст. 309 КК, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 310 КК у виді штрафу в розмірі 1700 грн.; за ч. 3 ст. 309 КК із застосуванням ст. 69 КК, - у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом складання призначених покарань ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 1700 грн., який на підставі ст. 72 КК слід виконувати самостійно. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, визначені ст. 76 КК.
Згідно з обставинами, встановленими судом першої інстанції, ОСОБА_6 в період часу з весни 2014 року по 19 липня 2014 року за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , не маючи відповідного дозволу - ліцензії, незаконно на території свого домоволодіння, а саме: на земельній ділянці поміж рослин квасолі, буряку, моркви та цибулі навмисно виростила 403 кущі снодійного маку шляхом прополювання бур`яну для власних потреб, які були виявлені та вилучені 19 липня 2014 року під час санкціонованого обшуку, і які згідно з висновком експерта № 1405 від 22.07.2014 року є рослинами роду мак снодійний і відносяться до рослин що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.
Крім того, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалась у тому, що вона в період часу з весни 2014 року по 19 липня 2014 року за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , не маючи відповідного дозволу - ліцензії, незаконно на території свого домоволодіння, а саме в господарських приміщеннях, навмисно зберігала вже зірвані кущі снодійного маку загальною вагою 47,6 кг, з метою їх подальшого збуту, які були виявлені та вилучені 19 липня 2014 року під час санкціонованого обшуку , і які згідно з висновком експерта № 1404 від 22.07.2014 року є рослинами роду мак снодійний і відносяться до рослин що містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.
Зазначені дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК як незаконне зберігання снотворного маку, який є наркотичним засобом, в особливо великих розмірах з метою збуту. За результатами судового розгляду дії ОСОБА_6 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 307 КК на ч. 3 ст. 309 КК.
Згідно з встановлених судом першої інстанції ОСОБА_6 у період часу з весни 2014 року по 19 липня 2014 року за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , не маючи відповідного дозволу - ліцензії, незаконно на території свого домоволодіння, а саме в господарських приміщеннях, навмисно зберігала вже зірвані кущі снодійного маку, загальною вагою 47.6 кг, без мети збуту.
Ухвалою Апеляційною суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року зазначений вирок місцевого суду залишений без зміни.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильної кваліфікації дій засудженої за ч. 3 ст. 309 КК, що висновки апеляційного суду щодо правильності кваліфікації дій за ч. 3 ст. 309 КК є неправильними, що апеляційний суд не перевірив дотримання судом першої інстанції положень ст. 416 КПК. Також зазначається про порушення вимог ч. 2 ст. 72 КК при складанні призначених покарань та про те, що на час розгляду справи в апеляційному суді минули строки притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 310 КК.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор частково підтримав касаційну скаргу просив змінити судові рішення, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного за ч. 3 ст. 309 КК покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного застосування ч. 3 ст. 309 КК, є безпідставними.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 307 КК кримінальна відповідальність передбачена за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у великих розмірах.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК, орган досудового розслідування виходив з того, що засуджена зберігала на території свого домоволодіння зірвані кущі снодійного маку загальною вагою 47,6 кг, що свідчить про мету їх подальшого збуту.
Суд першої інстанції, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 307 на ч. 3 ст. 309 КК, у вироку вказав, що кваліфікуюча ознака, а саме, мета збуту, не знайшла свого підтвердження.
Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що з показань ОСОБА_6 , які вона надала у судовому засіданні, вбачається, що засуджена мала на меті використовувати мак у кондитерських цілях, а також робити з зібраного маку букети та продавати їх на релігійні свята.
Крім того свідок ОСОБА_7 , який був понятим під час проведення обшуку у домоволодінні засудженої, вказав, що аналогічні пояснення ОСОБА_6 давала і в ході обшуку.
Також суд першої інстанції зазначив, що стороною обвинувачення не надано інших доказів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 саме мети збуту наркотичного засобу.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, в якій наводились доводи щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК (у тому числі аналогічні доводам касаційної скарги), погодився з висновками суду першої інстанції і вказав при цьому, що посилання прокурора на великий розмір вилученого у обвинуваченої наркотичного засобу, як на доказ підтвердження мети збуту, є безпідставними. Так, зокрема, з протоколу огляду місця події та висновку експерта вбачається, що вилучені у ОСОБА_6 рослини маку снодійного є цілісними рослинами з корінням, стовбуром, листям та плодами, вказані рослини не піддавались обробці та фасуванню, при цьому відсутні дані про те, що ОСОБА_6 намагалась продати чи продавала наркотичні засоби, а тому велика кількість вилученого маку не може свідчити про наявність у ОСОБА_6 умислу саме на збут наркотичного засобу.
Виходячи з зазначеного, висновки суду апеляційної інстанції, які стосуються правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК, є належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає, а тому доводи прокурора про те, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування ч. 3 ст. 309 КК, є необґрунтованими.
Також є необґрунтованими і доводи касаційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК.
Поряд з тим, Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги прокурора, які стосуються недотримання судом апеляційної інстанції вимог закону України про кримінальну відповідальність щодо строків давності.
Згідно з нормами ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК особа звільняється від покарання, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 310 КК незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості від ста до п`ятисот рослин чи конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин караються штрафом від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 310 КК, у 2014 році, тобто станом на день постановлення судом апеляційної інстанції ухвали минуло три роки.
За таких обставин ОСОБА_6 відлягає звільненню від покарання, призначеного їй судом за ч. 1 ст. 310 КК у зв`язку зі спливом строків давності, передбачених ст. 49 КК.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 звільняється від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 310 КК, вказівка про застосування положень ст. 70 КК підлягає виключенню з резолютивної частини вироку суду.
Виходячи з зазначеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК, Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню.
З цих підстав Суд постановив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2017 року відносно ОСОБА_6 – змінити.
На підставі ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного судом за ч. 1 ст. 310 КК.
Виключити з резолютивної частини вироку Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2017 року рішення про застосування ч. 1 ст. 70 КК.
У решті судові рішення залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                            ОСОБА_3