Постанова
Іменем України
 
29 серпня 2018 року
м. Київ
справа № 488/4669/15-ц 
провадження № 61-25613св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:  
головуючого - Висоцької В. С., 
суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,   
відповідач - Департамент освіти і науки Миколаївської обласної державної адміністрації, 
треті особи: Миколаївська обласна рада, Управління Південного офісу Державної аудиторської служби в Миколаївській області, 
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корабельного районного суду                 м. Миколаєва від 04 грудня 2017 року у складі судді Селіщевої Л. І. та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2018 року у складі суддів: Шаманської Н. О., Коломієць В. В., Данилова О. О., 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Департаменту освіти, науки та молоді Миколаївської обласної державної адміністрації, який було перейменовано у Департамент освіти і науки Миколаївської обласної державної адміністрації, треті особи: Миколаївська обласна рада, Управління Південного офісу Державної аудиторської служби в Миколаївській області, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Позов мотивовано тим, що 12 листопада 2013 року між ним та Департаментом освіти, науки та молоді Миколаївської обласної державної адміністрації було укладено контракт, за яким було продовжено трудові відносини з ним як з директором комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, строком                                    до 12 листопада 2023 року.
Наказом № 1106-к від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі частини третьої статті 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. Вказував, що наказ про звільнення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки він сумлінно виконував свої трудові обов'язки, передбачені контрактом, і не допускав їх систематичного невиконання без поважних причин. Звільнення є незаконним і таким, що проведено із порушенням трудового законодавства. Крім того, у наказі не зазначено, які саме обов'язки визначені умовами контракту, він систематично не виконував. Посилання у наказі на лист Державної фінансової інспекції від 04 вересня 2015 року «Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності у комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради не може бути достатньою підставою для встановлення в його діях будь-яких порушень, ревізія у закладі проводилась за показниками, які оцінювались з 01 січня 2012 року, тоді як контракт з ним укладено 12 листопада 2013 року. Крім того, в наказі не зазначено норм чинного законодавства, порушення яких систематично він допускав, та які знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з ймовірним недоотриманням доходів обласним бюджетом або іншими втратами. 
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення № 1106-к від 01 жовтня               2015 року; поновити його на роботі на посаді директора комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду мотивовано тим, що, враховуючи те, що до позивача вже застосовувались заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани  наказом №170-к від 02 лютого 2015 року, відповідач мав підстави для звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання ним без поважних причин покладених на нього обов'язків. При звільненні ОСОБА_1 відповідачем був дотриманий порядок звільнення, визначений статтею 149 КЗпП України, зокрема, витребувано письмове пояснення, враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких він вчинений, та попередню роботу позивача.
Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня                 2018 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2017 року залишено без змін. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача відбулось із дотриманням трудового законодавства. 
У касаційній скарзі, поданій у травні 2018 року до Верховного Суду,               ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанції не звернули уваги на те, що підставою звільнення позивача став лист Державної фінансової інспекції України від 04 вересня 2015 року «Про результати ревізії фінансово-господарської діяльності у комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради за період з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2015 року. Підставою притягнення позивача  до дисциплінарної відповідальності став наказ № 54 від 02 лютого 2015 року «Про результати службового розслідування у комунальному закладі «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, вказаним службовим розслідуванням досліджувався період діяльності позивача на посаді фактично з 2013 року по 28 січня 2015 року, майже аналогічний період дослідження зафіксовано в акті ревізії Державної фінансової інспекції України. Судами не встановлено, у чому полягає порушення позивачем трудової дисципліни, не встановлено, що факт порушення з боку позивача мав місце в період з 02 лютого 2015 року по 01 жовтня 2015 року і такий факт встановлений відповідними висновками компетентного органу, не встановлено, що підставою звільнення стало порушення трудової дисципліни, яке мало місце саме в період з 02 лютого 2015 року по 01 жовтня 2015 року. Крім того, оскаржуваний наказ не містить норм чинного законодавства, порушення яких нібито систематично допускав позивач. 
У відзиві на касаційну скаргу Департамент освіти і науки Миколаївської обласної державної адміністрації зазначив, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, тому касаційну скаргу необхідно відхилити. Наказ про звільнення ОСОБА_1 містить посилання на статті 40, 43 КЗпП України. Посилання у касаційній скарзі лише на фінансово-господарську діяльність ОСОБА_2 є необґрунтованим, оскільки згідно проведеного службового розслідування щодо перевірки інформації, яка була розміщена в інтернет виданнях, було встановлено ряд порушень у навчально-виховному процесі закладу освіти, за результатами якої було видано наказ № 170-к про оголошення позивачу догани, який останній не оскаржував. Таким чином, про систематичне невиконання обов'язків позивачем свідчать результати службового розслідування та двох ревізій фінансово-господарської діяльності, під час яких було виявлено, як аналогічні, так і нові факти порушень з боку директора навчального закладу. Крім того, відносно ОСОБА_1 було відкрито кримінальні провадження від 12 березня 2013 року та від 16 січня 2015 року, які перебувають у провадженні Інгульського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області. 
У відзиві на касаційну скаргу Південний офіс Державної аудиторської служби в Миколаївській області зазначив про те, що в результаті проведеної планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради було встановлено факти порушень фінансової дисципліни на загальну суму 1 350 390 грн, матеріали ревізії було направлено до Управління протидії злочинності в сфері економіки УМВС України в Миколаївській області, за наслідком розгляду яких матеріали долучено до кримінального провадження від 12 лютого 2013 року та об'єднано з кримінальним провадженням                        від 16 січня 2015 року, які перебувають у провадженні Інгульського відділу поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області. Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій всебічно та повно з'ясовано в чому виявилось систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на позивача контрактом, що мало місце після застосування до останнього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду ухвалені із дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не відповідають дійсності. 
У відзиві на касаційну скаргу Миколаївська обласна рада зазначила про те, що оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, тому касаційна скарга підлягає відхиленню. За умовами контракту директор навчального закладу, до якого приймаються діти із соціально незахищених верст населення, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, є повноважним представником навчального закладу із реалізації повноважень, функцій, обов'язків закладу, передбачених чинним законодавством, іншими нормативними документами та статутом навчального закладу. 16 січня 2015 року відповідачем було видано наказ               № 34 «Про проведення службового розслідування» з метою перевірки фактів порушень прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та перевищення службових повноважень з боку адміністрації комунального закладу, зокрема його директором, що стали предметом обговорення у засобах масової інформації. В ході перевірки було встановлено грубі порушення законодавства в сфері захисту житлових та майнових прав соціально незахищеної категорії дітей на житло та майно, охорони дитинства та низку порушень у здійсненні господарської діяльності, а саме: у використанні не за призначенням підсобного господарства, що належить йому на праві оперативного управління; організації харчування дітей; забезпечення дітей одягом та взуттям; забезпечення дітей предметами першої потреби; порушення штатного розпису; облік та використання благодійної допомоги закладу; порушення порядку виплати щорічних коштів на особисті витрати вихованців з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; порушення створення належних умов для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування; робота у навчальному закладі близьких родичів адміністрації навчального закладу; неналежне матеріально-технічне забезпечення місця роботи психолого-педагогічних працівників закладу; психологічна незахищеність вихованців закладу. На підставі вказаної перевірки було видано наказ про оголошення ОСОБА_1 догани. Під час проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності комунального закладу за період з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2015 року було виявлено грубі порушення у використанні комунального майна та фінансової дисципліни на загальну суму 1 350 390 грн. Результати перевірки позивач не оскаржував. Враховуючи результати перевірки, яка була проведена компетентним державним органом, беручи до уваги систематичність та повторюваність грубих порушень, вчинених та (або) свідомо допущених позивачем протягом тривалого періоду з 01 січня            2012 року по 01 квітня 2015 року, а також з метою виконання пріоритетного завдання щодо захисту прав та законних інтересів соціально незахищеної категорії дітей, які перебувають у комунальному закладі, відповідачем було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. Враховуючи наведене, правова оцінка, яку суди попередніх інстанцій надали обставинам справи, не суперечить вимогам процесуального і матеріального права, а доводи касаційної скарги щодо їх неправильного застосування є необґрунтованими та не відповідають дійсності. 
 
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
Суди установили, що з 2004 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із комунальним закладом  «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради. 12 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем укладено контракт про продовження трудових відносин строком до 12 листопада 2023 року. 
За умовами контракту ОСОБА_1 повинен здійснювати керівництво закладом та у межах повноважень, установлених законодавством, статутом навчального закладу та цим контрактом, вирішувати всі питання поточного керівництва навчальним закладом, організовувати навчально-виховну діяльність та забезпечувати виконання завдань, поставлених перед закладом (пункт 1.1 та 2.1 Контракту).
Відповідно до пункту 3.1 Контракту до обов'язків ОСОБА_1 входить: проведення навчально-виховного процесу на рівні державних стандартів якості освіти; дотримання чинного законодавства, використання засобів щодо удосконалення управління закладом, зміцнення трудової дисципліни; ефективне використання комунального майна, збереження і зміцнення матеріально-технічної бази закладу за рахунок затвердженого кошторису.
Згідно статуту комунальний заклад «Загальноосвітня школа-інтернат                           І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради є загальноосвітнім навчальним закладом                   І-ІІІ ступенів для дітей із соціально незахищених верств населення, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, інтереси яких у межах повноважень, визначених законодавством України, представляє Миколаївська обласна рада. Органом управління комунальним закладом є Миколаївська обласна державна адміністрація. Управління закладом здійснюється органом управління, а безпосереднє керівництво - директором, який несе відповідальність за стан та діяльність закладу (пункт 9.1 Статуту).
16 січня 2015 року Департаментом освіти, науки та молоді Миколаївської обласної державної адміністрації було видано наказ № 34 «Про проведення службового розслідування з метою перевірки фактів порушень прав та інтересів дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування та перевищення службових повноважень з боку адміністрації комунального закладу, зокрема його директором ОСОБА_1 
За результатами службового розслідування та складеного акта, вбачається, що 20 січня 2015 року у даному навчальному закладі було проведено день відкритих дверей за участю представників засобів масової інформації. Під час службового розслідування у комунальному закладі було виявлено ряд порушень, зокрема, використання підсобного господарства не за призначенням - приміщення бані використовувалось як сауна та більярдна сторонніми особами, а не вихованцями закладу; організації харчування дітей - чотириразове харчування, замість встановленого п'ятиразового, розбіжності у видачі та списанні продуктів харчування, окремі продукти видаються не всім категоріям дітей, або не у встановленій кількості, вихователі та керівництво не ведуть контроль за порядком споживання їжі дітьми, діти вчасно не забезпечуються необхідним посудом; забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, одягом та взуттям - дітям не видається у повному обсязі одяг по сезону, в арматурних картах не зазначено норми та строки використання виданого одягу; забезпечення дітей предметами першої потреби - миючі засоби та засоби особистої гігієни видаються в меншій кількості від реальної потреби; встановлено факт порушення штатного розпису, плинність кадрів; у бухгалтерській документації занижено загальну суму благодійних надходжень; порушення порядку виплати щорічних коштів на особисті витрати з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування - відсутні накази про виплату кишенькових коштів, відсутність ведення бухгалтерського обліку нарахування кишенькових коштів, при виплаті з каси суми списувались на витрати установи, виплата коштів здійснювалась не особисто дітям; порушення в створенні належних умов для вихованців закладу - комп'ютерний клас не використовується в навчально-виховному процесі дітей, незадовільний санітарний стан шкільного подвір'я, відсутність теплої води у санвузлах та побутових кімнатах закладу, у спальних приміщеннях, побутових кімнатах та кабінетах недостатнє освітлення, відсутність у кімнатах дітей необхідних меблів або їх непридатний для використання стан; робота у навчальному закладі близьких родичів адміністрації навчального закладу; неналежне матеріально-технічне забезпечення місця роботи психолого-педагогічних працівників закладу. 
Наказом № 170-к від 02 лютого 2015 року ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану за неналежне виконання службових обов'язків. 
Наказом № 1106-к від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за частиною 3 статті 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором.
Згідно наказу підставою для звільнення позивача стали результати ревізії фінансово-господарської діяльності комунального закладу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - центр загальної і профільної освіти та комплексної реабілітації» Миколаївської обласної ради, проведеної за період з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2015 року, яка виявила порушення використання комунального майна та фінансової дисципліни на загальну суму 1 350 390 грн. 
Згідно листа Державної фінансової інспекції від 04 вересня 2015 року до порушень фінансової дисципліни, а також порушень при використанні комунального майна, які вчинив позивач безпосередньо після накладення на нього дисциплінарного стягнення, тобто після 02 лютого 2015 року, слід віднести таке: завищення розміру батьківської плати за перебування дітей у закладі у розмірі 1 391 грн 02 коп. та безпідставне нарахування оплати за перебування вихованців у закладі у розмірі 1 485 грн 92 коп.; наявність на території закладу необлікованого майна, зокрема, проведеною в ході ревізії інвентаризацією встановлено надлишки необоротних активів та запасів (мопеди, плитка керамічна, диски металеві, диски колісні, тощо) на загальну суму 12 900 грн, наявність в підвалах закладу та на території значної кількості не облікованого металобрухту, в тому числі кольорового металу (холодильник, кухонне обладнання з нержавіючої сталі, запчастини автомобільні, тощо) та дошки обрізної, що є порушенням частин першої, третьої, п'ятої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-Х1V.
Обстеженням будівель закладу встановлено, що на першому поверсі учбового корпусу розташована двокімнатна квартира з усіма зручностями та окремим входом загальної площею 35,1 кв. м, яку створено без оформлення відповідних розпорядчих документів щодо її призначення та порядку використання. Також, інвентаризацією встановлено наявність на території закладу сауни, 3-х квадрациклів, 2-х тренажерних залів, обладнаних сучасними тренажерами та більярдним столом і трьома тенісними столами, використання яких в учбовому процесі закладу документально не підтверджено. Окрім цього, на території закладу встановлено не обліковане майно, яке передано на зберігання особисто директором ОСОБА_1 за договором від 30 червня 2015 року, а саме: 5 велосипедів, 2 квадрацикли, спортивний мотоцикл з коляскою ZABEL, автомобіль ROBUR, 2 причепи, обприскувач, газозварювальне обладнання, мотоцикл «Ява» та заступником директора Гуменною Л. А. за договором від 02 липня 2015 року, а саме: пральна машина, дві газові плити, фільтр водяний, бойлер.  
Встановлено незаконні витрати на оплату водопостачання, зокрема, директором закладу як розпорядником коштів при укладенні договорів про надання послуг з водопостачання не дотримано вимоги законодавства щодо економії бюджетних коштів. При відсутності водяного лічильника обсяг споживання при укладенні договору з МКП «Миколаївводоканал» розраховувався виходячи із цілодобового перебування вихованців в закладі без врахування їх фактичного часу знаходження (частина вихованців не перебувала в закладі цілодобово, у вихідні та святкові дні), що призвело до завищення потреби в коштах на оплату послуг з водопостачання та водовідведення.
Виявлено порушення у використанні земельної ділянки закладу площею 25 га, розташованої на території Зеленогайської сільської ради. Ревізією встановлено, що при забезпеченості сільськогосподарською технікою (трактори, сіялки, культиватори, тощо) протягом 2015 року вказана земельна ділянка не використовувалась. Проте, проведеним в ході ревізії обстеженням станом на 21 липня 2015 року встановлено факт прихованого використання земельної ділянки під вирощування соняшника при відсутності погодження органу управління - департаменту освіти, науки та молоді, і документів щодо передачі її в оренду, спільне використання, чим порушено пункти 10.1, 10.3, 10.7 статуту закладу, статей 125,126 ЗК України.
Виявлено порушення порядку списання кредиторської заборгованості за  депонованими виплатами, строк позовної давності яких минув; до обласного бюджету не перераховано прострочені виплати на загальну суму 15,09 тис. грн;відсутність контролю за дотриманням статей 89, 90 Бюджетного Кодексу України, зокрема щодо видатків з обласного бюджету на утримання закладу у випадку, якщо не менше 70 % кількості учнів є жителями населених пунктів області, а фактична кількість таких учнів не перевищувала в середньому                55 %; безпідставну виплату працівникам закладу надбавок на суму 424,67 тис. грн, та на утримання понаднормативних штатних одиниць вихователів на суму 592,67 тис. грн; не забезпечення директором закладу як опікуном дітей, позбавлених батьківського піклування, отримання аліментів дітьми на свій особистий рахуноку відділенні банку на суму 146,7 тис. грн.  
 
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України трудовий договір може бути припинений з підстав, передбачених контрактом. 
 
За частиною третьою статті 21 КЗпП Україниконтракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.
Згідно статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.
Виходячи зі змісту даної норми для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.
 
Систематичним порушенням трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив її знову.
Частиною другою статті 147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами дисциплінарного стягнення є догана і звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).
Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 за передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло одного року.
Відповідно до пункту 7.3 контракту - директора може бути звільнено з посади, а контракт припинено з ініціативи департаменту освіти, науки та молоді облдержадміністрації до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання директором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом. 
Таким чином, виявлені за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності навчального закладу порушення позивачем за період з 01 січня 2012 року по 01 квітня 2015 року фінансово-бюджетної дисципліни, що призвело до значних втрат коштів обласного бюджету, неналежного контролю за діяльністю навчального закладу, неефективного використання комунального майна та бюджетних коштів у сукупності із дисциплінарним стягненням за наказом № 170-к від 02 лютого 2015 року, накладеним на підставі результатів службового розслідування, складає систему порушення ОСОБА_1 покладених на нього контрактом обов'язків. 
 
Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, дійшли обґрунтованого висновку про законність підстави звільнення ОСОБА_1 за частиною першою пункту 3 статті 40 КЗпП України.  
 
При цьому, при звільненні позивача врахована ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок та попередня робота працівника. 
 
Доводи касаційної скарги про недоведеність відповідачем фактів систематичного порушення ним трудових обов'язків після накладення дисциплінарного стягнення, були предметом перегляду апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував. Так, апеляційний суд вірно зазначив про те, що такі доводи спростовуються листом Державної фінансової інспекції в Миколаївській області від 04 вересня 2015 року, актом ревізії фінансово-господарської діяльності комунального закладу за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2015 року, з яких вбачаються факти неефективного використання позивачем як директором закладу комунального майна та факти фінансових порушень, які були вчинені останнім після застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.
Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня                    2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                          В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                      А. О. Лесько
 
                                                                             С. Ю. Мартєв 
 
                                                                             В. В. Пророк
 
                                                                               С. П. Штелик