ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року 
м. Київ

Справа №  921/327/17-г 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Стратієнко Л.В., Ткач І.В., 

за участю секретаря судового засідання Варави Ю.В.,

представників учасників справи: 
позивача: Вербицький О.Р.,
відповідача-1: Чорнописька В.В.,
відповідача-2: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор - Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва  
у складі судді Трофименко Т.Ю.
від 14.02.2018 та
на постанову Київського апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Мальченко А.О., Дикунська С.Я., Жук Г.А.
від 13.06.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор - Україна"
до 1. Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області, 2. Державної казначейської служби  
про відшкодування матеріальної шкоди та зобов'язання вчинити дії,
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскор - Україна" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області (далі - Відповідач-1) та Державної казначейської служби (далі - Відповідач-2) про:
- відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 925129,16 грн. як компенсації роздрібної вартості вилучених 12 та 13 липня 2012 року алкогольних напоїв у кількості 13233 пляшок (далі - Майно), що підлягали поверненню Позивачу Управлінням податкової міліції ДПС у Тернопільській області, правонаступником якого є Відповідач-1;
- зобов'язання Відповідача-2 здійснити безспірне списання коштів з Державного бюджету України в розмірі 925129,16 грн. 
2.          Позов мотивований посиланням на обставини вилучення Майна під час перевірки, проведеної ВПМ Тернопільської ОДПІ в Тернопільській області спільно з ОВС УПМ ДПМ у Тернопільській області, та неповернення його після винесення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо працівників Позивача.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2018, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2018, у задоволенні позову відмовлено. 
4.          Судові рішення мотивовані тим, що Позивач не довів: розмір майнової шкоди; знищення, пошкодження або неможливості повернення Відповідачем вилученого у Позивача Майна; пред'явлення до примусового виконання постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.09.2012 у справі про адміністративне правопорушення в частині повернення Майна та неможливості такого виконання органом примусового виконання судових рішень у зв'язку зі знищенням та/або втратою продукції фіскальним органом. 
5.          Водночас суди дійшли висновку, що вимога позивача до Відповідача-2 стосується порядку виконання рішення суду. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи 
6.          Позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а також ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
7.          Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення прийняті за неповного з'ясування обставин справи; судами встановлені обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів; висновки судів не відповідають обставинам та матеріалами справи; суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права. 
8.          Позивач заперечує проти висновку судів попередніх інстанцій про неправильне обрання ним ефективного способу захисту порушеного права, посилаючись на положення статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зазначає про відсутність єдиної правозастосовчої практики щодо формулювання резолютивної частини судових рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади. 
9.           Відповідач-2 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить у задоволенні  скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити в силі. 
10.          Відповідач погоджується з висновком судів щодо ненадання Позивачем доказів знищення, пошкодження або неможливості повернення відповідачами Позивачу вилученої у нього алкогольної продукції.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
11.          Регіональним управлінням Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПС України у Тернопільській області (далі - Департамент) проведено перевірку місця зберігання оптових партій алкогольних напоїв з питань дотримання вимог чинного податкового законодавства в сфері обігу алкогольних напоїв. 
12.          У ході перевірки оперуповноваженим ВПМ Тернопільської ОДПІ в Тернопільській області проведено опис та вилучення зі складу Позивача 13233 пляшки ємністю по 0,5 л та 0,7 л алкогольних напоїв (горілка) виробника TOB "Лікеро-горілчаного заводу "Альтера" на загальну суму 236777,15 грн., що підтверджується протоколом від 12.07.2012.
13.          У складеному за результатами перевірки Акті №188/21-1/24627614 зазначено, що перевіркою встановлено факт зберігання алкогольних напоїв, які позначені марками акцизного податку з ознаками підроблення, у місці зберігання оптових партій алкогольних напоїв. 

14.          Постановою оперуповноваженого ВПМ Тернопільської ОДПІ від 21.07.2012 (далі - Постанова від 21.08.2012) на підставі пункту 2 статті 6 Кримінального процесуального кодексу України відмовлено у порушенні кримінальної справи стосовно працівників Позивача за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 216 Кримінального кодексу України. Вирішено направити матеріали по факту зберігання алкогольних напоїв, обклеєних підробленими марками акцизного податку, стосовно директора Позивача ОСОБА_6 до Тернопільського міськрайонного суду для вирішення питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 164^5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
15.           Крім того пунктом 5 Постанови від 21.07.2012 вирішено вилучені працівниками податкової міліції в складському приміщенні Позивача згідно з протоколом від 12.07.2012 алкогольні напої в кількості 13215 пляшок залишити на зберіганні в ДПС у Тернопільській області до вирішення питання УПМ ДПС у Донецькій області щодо розпорядження ними.      
16.          Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.09.2012 (далі - Постанова від 04.09.2012) провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_6 за частиною 2 статті 164^5 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв'язку  з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого зазначеною нормою, а також вирішено повернути ОСОБА_6 алкогольні напої, вилучені в складському приміщенні Позивача, які зберігаються у ДПС в Тернопільській області. 
17.          У Постанові від 04.09.2012 зазначено, що працівниками ВПМ Тернопільської ОДПІ проведено зокрема відбір прозорої рідини розлитої в скляні пляшки об'ємом по 0,5 л та 0,7 л, які виявлені в складських приміщеннях Позивача згідно з актами відбору зразків від 16.07.2012 та 18.07.2012. Відібрані скляні пляшки із рідиною прозорого кольору направлено в ДП "Тернопільстандартметрологія" для дослідження їх вмісту на предмет відповідності вимогам ДСТУ 4256:2003 "Горілки та горілки особливі. Технічні умови". Відповідно до наданих ДП "Тернопільстандартметрологія" протоколів випробувань від 20.07.2012 №0325, №0325(1), №0325 (2), №0325(3), №0325(4), №0325(5), №0324(1), №0324(2), №0324(3), №0324(4), №0324(5), №0324(6), №0324(7), №0324(8) зразки направлених на дослідження рідин за міцністю відповідають вимогам ДСТУ 4256:2003 "Горілки та горілки особливі. Технічні умови".
18.          Керівником Департаменту за результатами проведеної перевірки винесено рішення №000197 від 17.08.2012, яким застосовано до Позивача фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 236777,15 грн.
19.          Згідно з актом прийому-передачі від 23.10.2012, затвердженим першим заступником начальника Тернопільської ОДПІ Тернопільської області, вилучені у Позивача алкогольні напої, які були отримані останнім від ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Альтера", передані працівникам управління податкової міліції ДПС у Донецькій області за матеріалами КОЗП №33 від 11.07.2012, зареєстрованими за ознаками злочину, передбаченого статтею 216 Кримінального кодексу України.
20.          Листом від 05.08.2015 №1265/10/19-00-07-06-11/7976 ГУ ДФС у Тернопільській області у відповідь на лист Позивача від 27.07.2015 №480, що матеріали перевірки за фактом виявлення 12 липня 2012 року у складському приміщенні Позивача алкогольних напоїв у кількості 13233 пляшки із зазначенням виробника ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Альтера" згідно з листом від 21.07.2012 №8947/10/07-9010/120 та актом прийому-передачі вилучених товарно-матеріальних цінностей від 23.10.2012 передано в управління податкової міліції ДПС у Донецькій області для прийняття рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. 
21.          12 серпня 2015 року Позивач звернувся до      ГУ ДФС України у Донецькій області з листом №518, в якому просив повідомити інформацію   стосовно факту передачі податковою міліцією ДПС у Тернопільській області податковій міліції ДПС в Донецькій області вилучених у Позивача алкогольних напоїв виробника ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Альтера" в кількості 13233 пляшок на загальну суму 236777,15 грн. 
22.          Листом від 04.09.2015 №8206/10/05-99-07-06 ГУ ДФС України у Донецькій області повідомило позивача про те, що до липня 2014 року      службова документація, в тому числі листування з іншими регіональними підрозділами зберігалась в приміщенні Головного управління Міністерства доходів України у Донецькій області за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, буд. 114, яке в липні 2014 року було захоплене невідомими особами. За вказаним фактом слідчим підрозділом Приморського РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області розпочате кримінальне провадження від 12.09.2014 №1201405078001379 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 341 Кримінального кодексу України. Наразі Головне управління ДФС у Донецькій області знаходиться у м. Маріуполь та співробітники не мають доступу до вищезазначеного приміщення, службової документації та вилучених товарно-матеріальних цінностей, які зберігаються на тимчасово неконтрольованій державою території, що в свою чергу не дає можливості підтвердити або спростувати факти, вказані у листі.

23.          Крім того постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.12.2013 у справі №2-а/1970/3484/12 (далі - Постанова від 17.12.2013) задоволено позов Державної фіскальної служби України до Позивача про стягнення фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 236777,15 грн., нарахованих на підставі рішення Департаменту №000197 від 17.08.2012 за порушення зберігання алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку.
24.          Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 у справі №2-а/1970/3484/12 постанову від 17.12.2013 скасовано за нововиявленими обставинами, у позові відмовлено. Постанова мотивована тим, що на момент виникнення спірних правовідносин податковий орган порушив вимоги чинного на той час податкового законодавства та виніс рішення №000197 від 17.08.2012 з порушенням порядку, передбаченого для стягнення податкового боргу без обов'язкового направлення платникові податків податкових вимог.
25.          Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013, відмовлено у позові Позивача до Головного управління Державної фіскальної служби України у Тернопільській області, Державної фіскальної служби України про визнання нечинним та скасування акту від 12.07.2012 №188/21-1/24627614 та рішення про застосування фінансових санкцій від 17.08.2012 №000197. 
26.          Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.11.2015 у справі №2а/1970/3158/12, залишеною без змін за наслідками апеляційного та касаційного перегляду, залишено без задоволення заяву Позивача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012. Судові рішення мотивовані тим, що сумнів заявника щодо повноважень спеціаліста Департаменту, який проводив дослідження визначення автентичності акцизних марок, у відповідності до Національного стандарту України ДСТУ 4165:2003, не є істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відомою на час розгляду справи.
27.          На підтвердження розміру спірної шкоди Позивач надав до матеріалів справи договір поставки №БГ-21 від 09.04.2012 та платіжні доручення, які підтверджують оплату товару на суму 73517,72 грн.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
28.          Цивільний кодекс України
Стаття 16. Захист цивільних прав та інтересів судом
1. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:…
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;…
Стаття 22. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди
1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
2. Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. …
Стаття 1166. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду
1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. …
Стаття 1174. Відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування
1. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Стаття 1176. Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду
1. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. …
2. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. …
6. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.
7. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.
Стаття 1192. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого
1. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
29.          Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (нова редакція), затверджена наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, (далі - Інструкція)
1. Цією Інструкцією встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна.
13. Речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол. …
35. Вилучені товари і продукція, а також майно, які можуть швидко псуватися, втратити свою вартість у зв'язку з моральним старінням, зберігання яких утруднено або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких прирівнюються до їх вартості і не можуть бути повернуті власнику, негайно після вилучення, огляду, проведення необхідних досліджень і перевірки їх якості органами Державної інспекції по якості товарів (або органами санітарного нагляду) передаються спеціально виділеним підприємствам для реалізації в порядку, передбаченому чинним законодавством України, зокрема з дотриманням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 N 1340 "Про порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним" (протягом терміну чинності зазначеного нормативного акту).
У разі непридатності зазначених товарів до використання та реалізації вони можуть бути знищені або передаватись підприємствам-виробникам аналогічної продукції для переробки.
Вилучені з незаконного обігу етиловий спирт, алкогольна продукція і така, що містить спирт, а також предмети, довге зберігання яких небезпечне для життя і здоров'я людей або навколишнього середовища, після проведення необхідних досліджень передаються для їх технологічної переробки або знищення, про що складається протокол. …
47. Приєднані до кримінальної справи речові докази після завершення дізнання або досудового слідства і передачі справи до суду, а також у разі передачі справи до іншого органу для подальшого проведення дізнання або досудового слідства передаються разом з кримінальною справою. Про це щодо кожного об'єкта, який передається, в книзі обліку речових доказів робиться відповідний запис. Не допускається передача до суду з кримінальною справою предметів, які не визнані у встановленому порядку речовими доказами. …
56. Відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України у вироку, постанові судді або ухвалі суду, постанові органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття кримінальної справи повинно бути вирішене питання про долю речових доказів …
58. Після винесення вироку (ухвали), постанови про закриття кримінальної справи в книзі (журналі) обліку речових доказів робиться відмітка про прийняте рішення щодо речових доказів та іншого майна із зазначенням змісту та дати рішення.
Рішення щодо речових доказів підлягає виконанню після набрання вироком (ухвалою) законної сили або після закінчення строку оскарження ухвали, постанови про закриття справи.
59. Якщо речові докази та інше майно знаходяться на спеціальному зберіганні, за місцем їх зберігання надсилається копія або виписка з вироку, ухвали, постанови, де вказується про подальшу долю цих об'єктів. Прийняте рішення є обов'язковим для керівників тих установ, де зберігаються речові докази.
73. У випадках, коли поверненню власникам підлягають вилучені у них промтовари, вони повертаються за рішенням працівника органу дізнання, слідчого, прокурора, суду. Особі, якій повертаються вилучені у неї промтовари, надсилається повідомлення, копія якого підшивається до кримінальної справи. Повернення речей проводиться під розписку, про що в журналі робиться відповідна відмітка.
У разі винесення вироку (ухвали) суду, постанови про закриття кримінальної справи, у якій вилучені товари, що швидко псуються, та продуктові товари, які потребували спеціальних умов зберігання, були реалізовані, їх власникам сплачується вартість вилученого за цінами, що існують на момент повернення.
86. У разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказами Міністерства юстиції України №6/5, Генеральної прокуратури України №3, Міністерства фінансів України №41 від 04.03.1996 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 березня 1996 р. за N 106/1131).
30.          Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", затверджене наказами Міністерства юстиції України №6/5, Генеральної прокуратури України №3, Міністерства фінансів України №41 від 04.03.1996,
14. Відповідно до частини 2 ст. 4 Закону майно, зазначене в п. 2 ст. 3 Закону (конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи попереднього слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт), повертається в натурі тією установою або органом, у якого воно знаходиться, у місячний термін з дня звернення громадянина або його спадкоємців, якщо воно сталося протягом шести місяців після направлення їм повідомлення. …
У випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред'являється до цього органу.
З зазначеною вимогою до вказаних органів громадянин має право звернутися протягом шести місяців після направлення йому повідомлення.
Розгляд зазначеної вимоги громадянина до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду провадиться в місячний термін і в порядку, передбаченому п. 12 Положення.
Вимога громадянина до фінансового органу також розглядається в місячний термін з дня його звернення.
Постанова органів дізнання, попереднього слідства і прокуратури може бути оскаржена громадянином відповідному прокуророві.
Якщо вимога про повернення майна або відшкодування його вартості у безспірному порядку не задоволена або громадянин не згодний з прийнятим рішенням, він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження.
При відмові суду у позові про відшкодування вартості знищеного, втраченого чи пошкодженого майна за рахунок коштів органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури або суду вона відшкодовується відповідним фінансовим органом у порядку, встановленому п.13 Положення.
Вартість майна відповідно до частини 4 ст.4 Закону визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
31.          Суд виходить з того, що за загальним правилом для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування шкоди, необхідною є наявність чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина заподіювача шкоди. Водночас згідно з положеннями статті 1174 Цивільного кодексу України відповідальність за шкоду, завдану органом державної влади, настає незалежно від вини цього органу. 

32.          Відповідно до вимог статей 4^2, 4^3, 33 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) та статей 7, 13, 74  Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) на позивача покладений обов'язок доведення обставин щодо заподіяння йому шкоди відповідачем та розміру такої шкоди.
33.          Оскільки під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій Позивач не довів наявність усіх елементів цивільного правопорушення як необхідної передумови для застосування відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, а також розміру заподіяної йому шкоди, Суд погоджується з висновком судів про відсутність підстав для задоволення заявлених Позивачем вимог.  
34.          Так, з встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин Суд вбачає, що Позивач не довів визнання протиправною у встановленому законом порядку, зокрема відповідним судовим рішенням, поведінки Відповідача-1, яка полягає у неповерненні Майна Позивачу. 
35.          Також Суд враховує, що Позивач не довів наявність у Відповідача-1 зазначеного обов'язку та правових підстав для повернення Майна Позивачу згідно зі спеціальними нормами законодавства, що регулює відповідні правовідносини, зокрема, судового рішення, постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, якими вирішено питання про долю речових доказів шляхом повернення саме Позивачу. Натомість суди встановили наявність чинного судового рішення, яким передбачено повернення Майна іншій особі - ОСОБА_6 
36.          Водночас щодо доводів Позивача щодо невиконання Відповідачем-1 постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.09.2012 в адміністративній справі №1915/13980/2012 Суд звертає увагу, що наявність чи відсутність ухилення Відповідача-1 чи інших осіб від передання Майна ОСОБА_6 на виконання зазначеного судового рішення не є предметом спору в даній справі, адже наведена особа не є учасником справи. 
37.          Крім того Суд вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про передчасність заявлених Позивачем вимог щодо компенсації вартості Майна, адже він не довів шляхом подання належних доказів обставини знищення, пошкодження або неможливості повернення Майна. При цьому Суд не приймає до уваги посилання Позивача на наявність у матеріалах справи відповідних доказів, адже згадані у касаційній скарзі докази відхилені судом апеляційної інстанції як такі, що не підтверджують наведені обставини. Тобто зазначені доводи Позивача по суті зводяться до переоцінки судом касаційної інстанції доказів та встановлення інших обставин, ніж встановлені судами попередніх інстанцій, що не входить до визначених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж перегляду справи.
38.          З огляду на положення наведеної процесуальної норми Суд також відхиляє посилання Позивача на наявність доказів понесення ним витрат на придбання Майна в сумі 236777,15 грн. При цьому Суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), яка застосовується як джерело права при розгляді справ судами згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
39.          Разом з тим Суд приймає до уваги аргументи Позивача щодо відсутності на момент звернення його з позовом у даній справі єдиної правозастосовчої практики щодо формулювання резолютивної частини судових рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади. При цьому Суд враховує, що саме наявність виключної правової проблеми щодо визначення складу учасників справи та формулювання резолютивної частини судових рішень у справах за позовами про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, його службовою або посадовою особою стала підставою для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №910/23967/16. 
40.          Однак, наведені доводи Позивача не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій по суті заявлених позовних вимог, зважаючи на відсутність доведення Позивачем правових підстав для відшкодування йому спірної у справі шкоди за рахунок Державного бюджету України. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
41.          Звертаючись з касаційною скаргою, Позивач не довів неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень. 
42.          Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги, залишення без змін рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції.
Судові витрати
43.          Понесені Позивачем у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на Позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          У задоволенні касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор - Україна" відмовити.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2018 у справі №921/327/17-г залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                      Г. Вронська

Судді                                                                                                Л. Стратієнко

                                                                                                               І. Ткач