ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2018 року 

Київ

справа №455/415/16-а
адміністративне провадження №К/9901/43010/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Юрченко В.П., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року (головуючий суддя Глушко І.В., судді Большакова О.О., Макарик В.Я.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської митниці ДФС, заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокала Володимира Степановича про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС, заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокала Володимира Степановича про визнання протиправними дій останнього та визнання протиправною і скасування постанови від 25 березня 2016 року в справі про порушення митних правил №0884/20911/16, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 8500,00 грн.

Крім того, 16 вересня 2016 року ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив застосувати до нього статтю 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у зв'язку з малозначністю вчиненого ним правопорушення.

Обґрунтовуючи позовну заяву, посилався на неврахування посадовою особою митниці при винесенні оскаржуваної постанови тієї обставини, що пропуск ним строку транзитного перебування на території України ввезеного 06 лютого 2016 року транспортного засобу AUDI A4, р/н НОМЕР_1, 1995 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 відбувся внаслідок поламки останнього та його знаходження в період з 10 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року на технічному обслуговуванні і ремонті в Приватному підприємстві «Кавказ», на підтвердження чого позивачем надавались відповідні докази (довідка підприємства, акт приймання-передачі, фіскальний чек про оплату послуг, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, про її реєстрацію як платника податку на додану вартість), а тому у відповідності до положень частини 1 статті 460 Митного кодексу України (далі – МК України) він звільняється від адміністративної відповідальності.

Постановою Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 листопада 2016 року постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокало В.С. у справі про порушення митних правил №0884/20911/16 від 25 березня 2016 року про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за частиною 3 статті 470 МК України змінено та звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням; провадження у вищевказаній справі закрито.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що вчинене позивачем правопорушення - невивезення з території України у встановлений статтею 95 МК України строк транспортного засобу, ввезеного в митному режимі «транзит», яке відбулось внаслідок несправності автомобіля, є малозначним, а його наслідки не завдали істотної шкоди суспільним або державним інтересам, правам і свободам інших осіб, в зв’язку з чим ОСОБА_2 слід звільнити від відповідальності на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 03 листопада 2016 року скасовано; адміністративний позов задоволено та скасовано постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Шокала В.С. від 25 березня 2016 року у справі про порушення митних правил №0884/20911/16.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість застосування до спірних правовідносин положень статей 192, 460 МК України та скасування в зв’язку з цим прийнятої митним органом постанови з огляду на подання позивачем доказів в підтвердження перебування ввезеного ним транспортного засобу в ремонті; крім того вказав на помилковість рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки нормами Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) до компетенції адміністративного суду не віднесено прийняття рішень в справах про адміністративні правопорушення, а відтак суд першої інстанції перебрав на себе повноваження відповідного суб’єкта владних повноважень.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач (Львівська митниця ДФС) звернувся з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач вказував на правомірність винесеної заступником начальника Львівської митниці ДФС Шокалом В.С.. постанови №0884/20911/16 від 25 березня 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки останній не довів належними доказами тієї обставини, що він був позбавлений можливості доставити ввезений на митну територію України в митному режимі «транзит» транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення у встановлений статтею 95 МК України строк саме в зв’язку з його пошкодженням внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, як це передбачено частиною 1 статті 460, частиною 1 статті 192 МК України та положеннями розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року №657 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 року за №1669/21981 (далі – Порядок №657), а також виконав свій обов’язок щодо негайного повідомлення митного органу, в зоні діяльності якого перебуває товар, про обставини та наслідки події.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційної скаргою, а в подальшому, відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ “Перехідні положення” КАС України справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Справу згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду: головуючий суддя Пасічник С.С. (суддя-доповідач), судді: Васильєва І.А., Юрченко В.П.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.

Так, суди встановили, що 10 березня 2016 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №2 митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС Шведою О.Б. складено протокол за №0884/20911/16 про порушення ОСОБА_2 митних правил.

На підставі вказаного протоколу 25 березня 2016 року заступником начальника Львівської митниці ДФС Шокалом В.С. винесено постанову у справі про порушення митних правил №0884/20911/16, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Як зазначено в постанові, 10 березня 2016 року близько 11 години 15 хв. в зону митного контролю митного поста«Смільниця» Львівської митниці ДФС заїхав автомобіль марки AUDI A4, р/н НОМЕР_1, 1995 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_2, який прямував з України в РП по смузі руху спрощеного митного контролю «зелений коридор».

Згідно інформації баз даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України транспортний засіб AUDI A4, р/н НОМЕР_1, 1995 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 громадянином ОСОБА_2 був ввезений на митну територію України в митному режимі «транзит» 06 лютого 2016 року, проте у встановлений статтею 95 МК України строк вивезений не був й у інші митні режими не заявлений.

В ході усного опитування для з’ясування обставин факту невивезення за межі митної території України вищезазначеного транспортного засобу громадянин ОСОБА_2 пред’явив довідку ПП «Кавказ» №99 від 10 березня 2016 року про проведення авторемонтних робіт на транспортному засобі AUDI A4, р/н НОМЕР_1, 1995 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 у період з 10 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року.

Отже громадянин України ОСОБА_2 перевищив встановлений статтею 95 МК України строк доставки товару до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб.

Статтею 90 МК України передбачено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

При цьому, згідно з частиною другою цієї статті, до цього строку не включаються: 1) час дії обставин, зазначених у ст. 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

В пункті 57 частини 1 статті 4 МК України закріплено визначення поняття «товари», якими є будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом (частина 1 статті 381 МК України).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Частиною 1 статті 192 МК України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2 розділу 8 («Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непереборної сили») Порядку №657 факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції (пункт 3 розділу 8 Порядку №657).

Згідно з пунктом 5 розділу 8 Порядку №657 якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Отже, підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною 3 статті 470 МК України, є, окрім підтвердження обставин аварії/непереборної сили відповідними документами, вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення)  повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.

Як свідчать матеріали справи й встановлено судами, ОСОБА_2 в межах встановленого строку транзитного перевезення не звертався і не повідомляв митний орган про обставини непереборної сили та неможливість вивезення автомобіля AUDI A4, р/н НОМЕР_1, 1995 року випуску, VIN-код НОМЕР_2, що, в свою чергу, свідчить про допущення ним адміністративного правопорушення, правомірність винесеної відповідачем постанови від 25 березня 2016 року в справі про порушення митних правил №0884/20911/16 та відсутність правових підстав для її скасування.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для скасування прийнятої Львівським апеляційним адміністративним судом постанови від 02 березня 2017 року про задоволення позову ОСОБА_2 й ухвалення нового рішення – про відмову в його задоволенні.

Разом з тим Верховний Суд погоджується з наведеними в постанові апеляційного суду мотивами (за яких останній скасував рішення суду першої інстанції) щодо відсутності у адміністративного суду, який переглядає постанову в справі про адміністративне правопорушення, повноважень на застосування до особи, що його скоїла, положень статті 22 КУпАП, яка, в свою чергу, надає органу (посадовій особі), уповноваженій вирішувати справу, право звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення, а також на закриття в зв’язку з цим справи про адміністративне правопорушення (стаття 284 КУпАП), оскільки юрисдикцію, повноваження адміністративних судів та порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає саме КАС України, який таких повноважень адміністративного суду не передбачає.

Як встановлено частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За змістом частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право, окрім іншого, скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
 В.П. Юрченко ,
Судді Верховного Суду