ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

18 вересня 2018 року 
справа №810/2731/15
адміністративне провадження №К/9901/9072/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)
суддів: Гончарової І. А., Олендера І.  Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників на постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року у складі судді Лиска І.Г та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у складі колегії суддів Сорочка Є.О., Земляної Г.В., Межевич М.В. у справі №  810/2731/15 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

26 червня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 30 березня 2015 року №  7829/0040/2810 на суму 17  000, з мотивів безпідставності його прийняття.

15 липня 2015 року постановою Київського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року, позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій від 30 березня 2015 року №  7829/0040/2810.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірного рішення внаслідок недоведеності податковим органом складу правопорушення, передбаченого статтею 11 Закону України від 19 грудня 1995 року Закон № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закону № 481/95-ВР), пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Положення №  1251).

01 жовтня 2015 року відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

У касаційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, а саме пункту 20 Положення №  1251, пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України, доводить, що сума акцизного податку, зазначена на марці акцизного податку не відповідає ставці податку, яка була чинна на момент розливу продукції, а відтак така продукція є немаркованою та не підлягає реалізації.

02 жовтня 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги до 02 листопада 2015 року (суддя Степашко О  І.).

29 жовтня 2015 року недоліки касаційної скарги відповідачем усунуто.

06 листопада 2015 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за наслідками усунення недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано з Київського окружного адміністративного суду справу №  810/2731/15.

15 січня 2016 року справа №  810/2731/15 надійшла до Вищого адміністративного суду України.

23 травня 2017 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (суддя - доповідач Бившева Л.  І.).

25 січня 2018 року справу №  810/2731/15 передано до Верховного Суду.

Відзив позивача на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що 30 березня 2015 року заступником начальника податкового органу прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за порушення статті 11 Закону № 481/95-ВР в частині зберігання алкогольних напоїв, які виробляються в Україні, а також, що імпортуються в Україну, не позначених марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством, та зобов'язано платника податків сплатити штраф у розмір 17  000 грн.

Склад податкового правопорушення доводиться податковим органом на підставі того, що встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв, маркованих марками, по яких зазначена сума акцизного податку, сплачена за марковану продукцію, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що з 10 лютого 2015 року до 19 лютого 2015 року в супермаркеті «Сільпо» Товариства, розташованого за адресою: м.  Київ, вул.  Малиновського, 5 проведено фактичну перевірку дотримання законодавства з питань здійснення оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, наявності ліцензій, патентів, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

Позивач є імпортером продукції, а саме: Лікеру «Bols Pisang Ambon», виробником є «Lucas Bols B.V.» - Нідерланди; Текіла «Trеs Sombreros Silver», виробником є «Бевеланд С.А.» - Іспанія.

Актом перевірки встановлено, що лікер Bols Pisang Ambon original об'єм 0,7л, 20% об., дата розливу 20 червня 2014 року, в кількості 2 шт., марковані марками акцизного податку з наступними реквізитами: тип AI серії АААЗ №002684, сума акцизного податку 9,874 грн., дата 08/14; тип AI серії АААЗ №002682, сума акцизного податку 9,874 грн., дата 08/14. Станом на дату розливу лікеру діяла ставка акцизного податку 7,899 грн., в той час як пляшка маркована маркою акцизного податку зі ставкою 9,874 грн.

Текіла Trеs Sombreros Голд об'єм 1 л, 38% од., дата розливу 13 березня 2014 року, в кількості 3 шт., марковані марками акцизного податку з наступними реквізитами тип AI серії АААМ №001143, сума акцизного податку 18,806 грн., дата 10/13; тип АГ серії ААБТ №001445, сума акцизного податку 18,806 грн., дата 10/13; тип AI серії ААБІ №001440, сума акцизного податку 18,806 грн., дата 10/13. Станом на дату розливу текіли діяла ставка акцизного податку 21,440 грн., в той час як пляшка маркована маркою акцизного податку зі ставкою 18,806 грн.

За змістом статті 11 Закону № 481/95-ВР передбачено маркування алкогольних напоїв, в тому числі і тих, які імпортуються в Україну марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Порядок виробництва, зберігання та використання марок акцизного податку, їх продаж імпортерам та порядок самого маркування регулюється відповідними нормами розділу VI Податкового кодексу України та Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 10 року №  1251.

Згідно з підпунктом 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Плата за марки акцизного податку, відповідно до підпункту 14.1.148 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, - це плата, що вноситься, серед іншого, імпортерами алкогольних напоїв і тютюнових виробів за покриття витрат з виробництва, зберігання та реалізації марок акцизного податку. Розмір плати за марки акцизного податку встановлюється пунктом 5 Положення №  1251.

Процедура отримання та використання акцизних марок у разі здійснення імпорту складається із таких етапів: замовлення марок імпортером (абзац четвертий пункту 3 Положення № 1251), отримання (продаж) марок (пункт тринадцять Положення №  1251) та передача марок нерезиденту і ввезення товару (підпункт «б» пункту 227.1, пункт 227.4 статті 227 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 20 Положення №  1251 передбачено, що для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Ця норма є безумовною і кореспондує положенням пункту абзаців четвертого та п'ятого пункту 29 Положення №  1251, відповідно до яких марки, які не можуть бути використані через невідповідність нанесеної на них суми акцизного податку сумі, визначеній з урахуванням діючої ставки акцизного податку на дату розливу продукції підлягають знищенню в місячний строк після зміни ставки акцизного податку відповідно до встановленого порядку. Вартість марок не відшкодовується.

Відповідно до пункту 227.6 статті 227 Податкового кодексу України у разі порушення порядку маркування ввезених алкогольних напоїв і тютюнових виробів та/або неповної сплати податку товар не допускається до митного оформлення і ввезення його на митну територію України забороняється.

Згідно з пунктом 228.9 статті 228 Податкового кодексу України відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.

Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність спірного рішення з мотивів того, що безпосередній контроль за повнотою сплати акцизного податку при ввезенні вказаного алкогольного напою на митну територію України покладено на державні митні органи України та територіальні органи ДФС під час їх митного оформлення відповідно до пункту 224.2 статті 224 Податкового кодексу України.

Верховний Суд не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій не враховано, що пункт 20 Положення 1251 має безумовний характер вимог щодо необхідності дотримання відповідності сум акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, зазначених на акцизній марці та ставок акцизного податку, діючих на дату розливу продукції. 

Наявність подібної невідповідності зумовлює неможливість здійснення митного оформлення імпортного товару та його подальшої реалізації, а також неможливість використання акцизних марок з такою невідповідністю і покладення обов'язку щодо їх знищення, навіть якщо вони були придбані суб'єктами використання, але не використані. 

У разі зміни розміру ставки акцизного податку при ввезенні такої алкогольної продукції передбачено здійснення доплати акцизного податку, про що продавцем акцизних марок робиться відмітка в заявці-розрахунку для отримання марок акцизного податку.

Суд першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на завершення процедури митного оформлення як на підставу відсутності складу правопорушення, не досліджували митні декларації, журнал реєстрації імпортерів (замовників) марок чи будь-які інші докази, які б свідчили, що процедура митного оформлення взагалі відбувалася, натомість податковим органом проведено фактичну перевірку та зафіксовано факт вчинення правопорушення, який позивачем у судовому засіданні не спростовано.

У відповідності до абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону №  481/95 виробництво, зберігання, транспортування, реалізація фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з абзацом третім пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України та абзацу п'ятому Положення №  1251 немаркованими, серед іншого, вважаються алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Суд вважає, що доведеність складу правопорушень, покладених податковим органом в основу прийняття спірного рішення, зумовлює правомірність застосування фінансових санкцій на підставі абзацу п'ятнадцятого частини другої статті 17 Закону №  481/95.

Судами попередніх інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права, а саме неправильне тлумачення закону, що згідно частини першої статті 351 Податкового кодексу України є підставою для скасування судових рішень повністю і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників задовольнити.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 15 липня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі № 810/2731/15 скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова

Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова

                                                                                                      І.Я.Олендер