ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

30 жовтня 2018 року 
справа №818/1372/18
адміністративне провадження №К/9901/61447/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.,
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобізнесальянс» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року у складі колегії суддів Донець Л.О., Мельнікової Л.В., Жигилія С.П. у справі № 818/1372/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобізнесальянс» до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, 

У С Т А Н О В И В :

02 квітня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергобізнесальянс» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №149 від 23 січня 2018 року «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача».

17 травня 2018 року рішенням Сумського окружного адміністративного суду позов задоволено. Цей суд висновуючись на аналізі положень статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні станом на день прийняття оскаржуваного наказу закінчено, здійснив висновок про те, що ухвала слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми Бичкова І.Г. від 12 червня 2017 року по справі №592/6293/17 про надання дозволу на проведення перевірки, не підлягала виконанню, у зв'язку з чим у податкового органу відсутні правові підстави для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

06 серпня 2018 року постановою Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу податкового органу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції вказав на помилковість висновків суду першої інстанції з огляду на те, що на час існування оскаржуваного наказу досудове розслідування тривало, оскільки постановою прокуратури Сумської області від 31 жовтня 2017 року виділено матеріали досудового розслідування із кримінального провадження №42017200000000026 від 20 січня 2017 року в окреме провадження щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України за фактами підроблення печаток та штампів, з метою їх використання службовими особами та ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, зокрема, позивача.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, як прийняту з порушенням норм процесуального права зокрема частин 8, 9 статті 79, статті 242, частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України. Товариство в касаційній скарзі викладає норми статей 3, 84, 93, 99, 223 Кримінального процесуального кодексу України, зазначає, що збирання доказів у межах кримінального провадження, в тому числі шляхом отримання акту податкової перевірки, здійснюється в межах строків досудового розслідування. Оскільки спірний наказ прийнятий після закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №42017200000000026, позивач наголошує на тому, що у відповідача відсутні підстави для призначення перевірки.

18 вересня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано справу №818/1372/18 з суду першої інстанції.

04 жовтня 2018 року справа №818/1372/18 надійшла до Верховного Суду.

09 жовтня 2018 року на адресу Суду надійшов відзив податкового органу на касаційну скаргу Товариства, в якому відповідач погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Аналогічні вимоги встановленні статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час ухвалення судових рішень судами попередніх інстанцій.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.
Суди попередніх інстанцій установили, що 12 червня 2017 року слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми Бичковим І.Г. у справі № 592/6293/17 постановлена ухвала, згідно якої задоволено клопотання старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності прокуратури Сумської області про призначення перевірки за матеріалами кримінального провадження № 42017200000000026, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, відомості за яким 20 січня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Надано дозвіл на проведення у вказаному кримінальному провадженні позапланової документальної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобізнесальянс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року. Проведення перевірки доручено працівникам Головного управління ДФС у Сумській області

23 січня 2018 року на виконання даної ували на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1, пункту 78.4 статті 78, пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України, прийнятий наказ №149 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року.

В подальшому, працівниками відповідача проведена перевірка на підставі даного наказу, про що складений акт № 798/18-28-14-05-20/37785653/24 від 08 лютого 2018 року, за результатами якої прийняті податкові повідомлення-рішення від 28 лютого 2018 року №0000791405, №0000781405.

Оскаржуваний наказ прийнятий в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження №42017200000000026.

31 жовтня 2017 року постановою прокуратури Сумської області про виділення  матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження №42017200000000026 від 20 січня 2017 року в окреме провадження щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України (№32017200000000067 від 31 жовтня 2017 року).

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 січня 2018 року у кримінальному провадженні №42017200000000026 призначений судовий розгляд на 12 січня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд не приймає доводи заявника касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанції частини 4 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України. Частиною 1 цієї статті передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За положеннями частини 3 цієї статті суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відтак суд апеляційної інстанції не обмежений дослідженнями лише тих доказів, які надавались в суді першої інстанції. Не надання постанови прокуратури Сумської області від 31 жовтня 2017 року в суді першої інстанції мотивовані відповідачем, а доводи прийняті судом апеляційної інстанції.

Щодо правомірності Наказу.
За положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом пункту 78.4. статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (пункт 79.1 статті 79 Податкового кодексу України).

Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону, про що зазначено підпунктом 78.1.11 цієї статті.

Статтею 533 Кримінального процесуального Кодексу України обумовлена обов'язковість рішення суду, які набрали законної сили, для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Узагальнюючи наведені норми, Верховний Суд неодноразово у своїх постановах здійснював такі висновки.
За своїм характером призначення документальної позапланової перевірки на підставі рішення суду може розцінюватися як заходи забезпечення кримінального провадження, а також як специфічна слідча (розшукова) дія (ст.ст.91, 92, 93 КПК України).

Відсутність узгодженого процесуального порядку проведення документальних позапланових перевірок в кримінальному провадженні призводить до різного порядку призначення та проведення таких перевірок і як наслідок до різних правових наслідків їх застосування, що перед усім вказує на доцільність визначення документальної перевірки в системі слідчих дій передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, як самостійної дії.

Проведення перевірки податковим органом в межах кримінальної справи на виконання ухвали зокрема слідчого судді, є самостійною підставою її проведення, результати якої є доказом в кримінальному провадженні.

Сплив строку дії ухвали постановленої в порядку кримінально-процесуального законодавства для забезпечення кримінального провадження в частині збирання доказів, свідчить про припинення дії такої для осіб, яких вона стосувалась і вчинення будь-яких дій на реалізацію такої, поза межами строку у ній зазначеному, не має правових підстав.

Суд звертає увагу на те, що суди попередніх інстанцій, здійснюючи оцінку доводів сторін, які зводились до того, чи мав право податковий орган призначати перевірку поза межами строків конкретного досудового розслідування, в межах якого (до його закінчення) відбулось виділення матеріалів досудового розслідування із кримінального провадження №42017200000000026 від 20 січня 2017 року в окреме провадження щодо вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, залишили поза увагою оцінку самої ухвали слідчого судді від 12 червня 2017 року у справі № 592/6293/17, яка стала підставою для призначення перевірки. 
Суди попередніх інстанцій не дослідили та не оцінили її з точи зору належної (неналежної) підстави для проведення перевірки податковим органом з урахуванням позицій Верховного Суду в подібних спорах, зокрема чи визначені цією ухвалою строки її виконання, чи має бути припис «надати дозвіл на проведення перевірки у кримінальному провадженні» виконаний органом ДФС та чи узгоджується такий з нормою підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.   

Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою обставини, які викладались Товариством у позові, відзиві на відзив, стосовно того, що виданню спірного Наказу на підставі ухвали слідчого судді від 12 червня 2017 року передували прийняття податковим органом трьох наказів на виконання цієї ж ухвали, які не були реалізовані за різних обставин, судами не надано оцінку таким діям відповідача, зазначені підстави позову не розглянуті судами першої та апеляційної інстанцій.

Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень, а саме не дослідили зібрані у справі докази, внаслідок чого має місце порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що є підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергобізнесальянс» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2018 року та рішення Сумського окружного адміністративного суду від 17 травня 2018 року скасувати, а справу № 818/1372/18 направити на новий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              Р.Ф.Ханова

                                                                                                              І.А.Гончарова

                                                                                                              І.Я.Олендер