ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2018 року 
Київ
справа №821/1404/17
адміністративне провадження №К/9901/2371/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2017 у складі судді Кузьменко Н.А. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 у складі колегії суддів: Зуєвої Л.Є. (головуючий), Шевчук О.А., Федусика А.Г. у справі №821/1404/17 за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Херсонської області, Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області про визнання незаконними та протиправними рішень 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Прокуратури Херсонської області, Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, в якому просив: 
1.1.          визнати незаконним та протиправним рішення Прокуратури Херсонської області про відмову ОСОБА_2 у наданні невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2015 до 20.07.2016, строком 15 календарних днів, а також частини щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2016 до 20.07.2017, тривалістю 30 календарних днів, усього 45 календарних днів, починаючи з 21.08.2017;
1.2.          визнати незаконним та протиправним рішення Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області про відмову у погодженні ОСОБА_2 надання невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2015 до 20.07.2016, строком 15 календарних днів, а також частини щорічної основної відпустки за    період роботи з 21.07.2016 до 20.07.2017, тривалістю 30 календарних днів, усього 45 календарних днів, починаючи з 21.08.2017.
2.          Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2017, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017, у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:
3.1.          ОСОБА_2 займав посаду керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області. Наказом Генерального прокурора України від 10.04.2017 №62к ОСОБА_2 звільнено з посади керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області.
3.2.          Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №821/761/17 позивача поновлено на даній посаді з 11.04.2017. 
3.3.          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №821/761/17 скасовано та прийнято нову, якою відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову. 
3.4.           30.12.2016 прокурором Херсонської області затверджено графік відпусток прокурорських працівників місцевих прокуратур, який узгоджено з головою центрального комітету незалежної профспілки працівників органів прокуратури Херсонської області. Згідно даного графіку було передбачено надання позивачу відпустки в липні 2017 року.
3.5.           14.06.2017 позивач, як керівник Херсонської місцевої прокуратури, звернувся до прокурора Херсонської області із заявою про надання з 03.07.2017 невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи 2015-2016 років і частини щорічної основної відпустки за період роботи 2016-2017 років строком на 45 календарних днів. До заяви додано завірену копію постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №821/761/17.
3.6.          Прокуратура Херсонської області листом за №11-566вих-17 від 30.06.2017 повідомила позивача про те, що заяву подано ОСОБА_2, як керівником Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області. Проте на час надходження заяви до прокуратури Херсонської області та її розгляду будь-яких документів стосовно поновлення ОСОБА_2 на посаді керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області з Генеральної прокуратури України не надходило. Даним листом запропоновано позивачу після одужання перелік посад на які його може бути призначено. Також, в листі зазначено, що питання щодо наявності підстав для надання або відмови у наданні відпустки підлягає вирішенню після вирішення питання стосовно призначення на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або переведення на посаду до іншого органу прокуратури того ж рівня.
3.7.          ОСОБА_2 відповідну пропозицію отримав, письмово зазначивши, що відповідь надасть не пізніше 1 місяця з посиланням на частину 5 статті 41          Закону України "Про прокуратуру", проте, відповіді на пропозицію 30.06.2017 не надав.
3.8.          У зв'язку з ненаданням відповіді щодо призначення на одну з тимчасово вакантних посад або відмови від призначення прокуратурою області ОСОБА_2 надіслано 2 листа від 07.07.2017 і від 12.07.2017 з пропозицією повідомити про прийняте рішення до 10.07.2017 і до 14.07.2017, відповіді на які одержано не було.
3.9.          У період з 10.04.2017 по 25.07.2017 ОСОБА_2 перебував на лікуванні, 25.07.2017 вийшов на роботу та подав зави до Прокуратури Херсонської області про згоду на призначення його на одну із запропонованих тимчасово вакантних посад прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області та про надання йому з 31.07.2017 невідбутої частини щорічної основної відпустки за період роботи 2015-2016 років, а також частини щорічної основної відпустки за період роботи    2016-2017 років строком на 45 календарних днів. Заяви про надання відпусток подані позивачем як прокурором місцевої прокуратури.
3.10.          Листом за №11-652вих-17 від 31.07.2017 Прокуратура Херсонської області повідомила позивача про те, що вирішити питання про надання відпустки з дати 31.07.2017 по вказаній посаді є неможливим, у зв'язку з тим, що питання про призначення на обрану посаду не вирішено. Питання щодо надання відпустки буде вирішено після призначення ОСОБА_2 на обрану посаду. 
3.11.          Прокурором Херсонської області прийнято наказ від 31.07.2017 №300к, яким призначено ОСОБА_2 на посаду прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області тимчасово на період відпустки для догляду за дитиною        іншого працівника, з 31.07.2017, відповідно до частини 5 статті 41 Закону України "Про прокуратуру".
3.12.           04.08.2017 до Прокуратури Херсонської області втретє надійшла заява від прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_2 від 03.08.2017 про надання йому з 21.08.2017 невідбутої частини щорічної основної відпустки за           період роботи 2015-2016 років і частини щорічної основної відпустки за період роботи 2016-2017 років строком на 45 календарних днів.
3.13.          В.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області в рапорті від 04.08.2017 заперечував проти надання відпустки ОСОБА_2 з 21.08.2017,        в зв'язку з тим, що згідно графіку відпустка позивачу повинна була бути надана в липні поточного року. Згідно затвердженого графіку, у липні мала бути надана відпустка 19 оперативним працівникам прокуратури, а у серпні - 23 працівникам. Станом на 04.08.2017 у відпустках перебуває 18 працівників. Працівники прокуратури, якими забезпечується процесуальне керівництво кримінальними провадженнями, мають підвищену завантаженість. Станом на 04.08.2017 ОСОБА_2 здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням 2 кримінальних проваджень, планується збільшення навантаження, заплановано після надходження в прокуратуру доручити вивчення висновків ХВП ГУ НП в Херсонській області, що складаються за наслідками перевірок заяв громадян, які не містять складу злочину. У рапорті також запропоновано перенести надання відпустки ОСОБА_2 на інший період до кінця поточного календарного року. 
3.14.          У матеріалах справи наявна довідка від 16.08.2017, в якій зазначено, що   середнє навантаження на процесуального керівника кримінальних проваджень, зареєстрованих у 2017 році складає 51. 
3.15.          Прокуратура Херсонської області листом від 18.08.2017 за вих. №11-3582-17 повідомила позивача про те, що графіком відпусток прокурорських працівників місцевих прокуратур Херсонської області на 2017 рік передбачено надання відпустки ОСОБА_2 в липні 2017 року. Також, у листі-відповіді зазначено, що заяву ОСОБА_2 про надання відпустки від 03.08.2017 не погоджено в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, який заперечив проти надання відпустки, в зв'язку з виконанням повноважень щодо здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних проваджень та ін. З урахуванням нагальної службової необхідності з метою забезпечення належної діяльності Херсонської місцевої прокуратури та відсутності обставин, передбачених частиною 13 статті 10 Закону України "Про відпустки", позивачу запропоновано перенести відпустку на інший період. 
4.          Приймаючи оскаржувані судові рішення, суди попередніх інстанцій надали оцінку оспорюваним діям відповідачів в частині ненадання щорічної основної відпустки позивачу починаючи з 21.08.2017. Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачу правомірно запропоновано перенести щорічну основну відпустку за заявою від 04.08.2017 на інший період, у зв'язку з тим, що відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про відпустки", щорічні основні відпустки надаються у межах встановлених графіком. З посиланням на частини 3, 4 статті 11 Закону України "Про відпустки", суди дійшли висновку про наявність підстав для перенесення позивачу дати відпустки з огляду на наявність нагальної службової необхідності, яка підтверджується запереченнями в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, висловленими на заяву позивача про надання йому відпустки. 
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивачем подано касаційну скаргу на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і прийняте нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
6.          Аргументи скаржника полягають у тому, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права. Вважає, що чинним законодавством не передбачено такої форми реагування роботодавця на заяву працівника про надання відпустки як відмова у її наданні. Скаржник посилається на те, що суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин щодо надання щорічної відпустки статтю 11 Закону України "Про відпустки", яка регулює порядок її перенесення. Наголошує, що ним подавалась заява про надання йому відпустки відповідно до затвердженого графіку, проте, відповідне питання роботодавцем вирішене не було.    З огляду на поновлення позивача на посаді лише 31.07.2017 вказує, що його позбавлено права на відпустку в липні 2017 року і перенесено її роботодавцем в односторонньому порядку.   
7.          Відповідачем 1 подано відзив на касаційну скаргу, в яких просить залишити її      без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
8.          На обґрунтування відзиву, відповідач 1 зазначає, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій постановлені на основі правильного застосування норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права і підстави для їх скасування, визначені Кодексом адміністративного судочинства України, відсутні. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
9.          Конституція України:
"Стаття 45. Кожен, хто працює, має право на відпочинок.
Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час".
10.          Кодекс законів про працю України:
Стаття 222. Порядок розгляду трудових спорів деяких категорій працівників
"Особливості розгляду трудових спорів суддів, прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, встановлюється законодавством".
11.          Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII):
Стаття 41. Порядок звільнення прокурора з адміністративної посади 
та припинення його повноважень на цій посаді
"…5. Після звільнення прокурора з адміністративної посади або припинення його повноважень на цій посаді він не пізніше одного місяця призначається на одну з вакантних посад у цьому ж органі прокуратури або в разі відсутності вакантних посад переводиться на посаду до іншого органу прокуратури того ж або нижчого рівня за його письмовою згодою. У таких випадках рішення про призначення на посаду приймається керівником відповідного органу прокуратури.
…До моменту прийняття рішення про призначення прокурора на посаду, переведення на посаду до іншого органу прокуратури або звільнення з посади прокурора повноваження відповідного прокурора зупиняються із збереженням гарантій матеріального, соціального та побутового забезпечення, передбачених законодавством для прокурорів".
Стаття 82. Відпустка прокурора
"1. Прокурору надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів з виплатою допомоги для оздоровлення в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора".
12.          Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 №504/96-ВР (далі - Закон     №504/96-ВР):
Стаття 2. Право на відпустки
"Право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство)".
Стаття 9. Обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку
"До стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку (стаття 6 цього Закону), зараховуються:
…2) час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу)".
Стаття 10. Порядок надання щорічних відпусток
"…Щорічні основна та додаткові відпустки надаються працівникові з таким розрахунком, щоб вони були використані, як правило, до закінчення робочого року.
Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.
Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну".
Стаття 11. Перенесення щорічної відпустки
"…Щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена в разі:
1) тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку;
…Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році.
У разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. Якщо причини, що зумовили перенесення відпустки на інший період, настали під час її використання, то невикористана частина щорічної відпустки надається після закінчення дії причин, які її перервали, або за згодою сторін переноситься на інший період з додержанням вимог статті 12 цього Закону".
13.          Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затверджене Наказом Генеральної прокуратури України від 12.10.2016 №357, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 07.11.2016 за №1450/29580 (що було чинним на час виникнення спірних правовідносин, далі Положення):
VI. Відпустки працівників прокуратури
"1. Керівники прокуратур усіх рівнів забезпечують своєчасне надання щорічних відпусток працівникам прокуратури відповідно до вимог Законів України                        "Про прокуратуру", "Про відпустки" та інших нормативно-правових актів, їх використання до закінчення робочого року та з дотриманням затверджених графіків.
2. Відпустки працівникам надаються на підставі їх заяв, погоджених із безпосереднім керівником та заступником керівника прокуратури згідно з розподілом обов'язків, поданих за 2 тижні до початку відпустки.
3. Перенесення щорічних відпусток на інший період здійснюється лише у виняткових випадках за наявності нагальної службової необхідності чи інших поважних причин.
4. Відкликання працівника зі щорічної основної чи додаткової оплачуваної відпустки допускається лише у виняткових випадках за вмотивованим рапортом його безпосереднього керівника для виконання невідкладних і непередбачуваних завдань".
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
14.          Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до частини 1 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає  судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
15.          Враховуючи норми абзацу 3 частини 5 статті 41 Закону №1697-VII, за позивачем до моменту призначення його на посаду прокурора Херсонської місцевої прокуратури зберігались гарантії соціального забезпечення, у тому числі, щодо надання йому щорічної основної відпустки, передбаченої статтею 82 цього Закону.
16.          Крім того, з огляду на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №821/761/17, якою позивача поновлено на посаді з 11.04.2017 і яка підлягала до негайного виконання та не була скасована на той момент постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017, позивач вважався таким, що перебуває у трудових відносинах з відповідачами, а відтак, має право на відпустку в розумінні статті 2 Закону №504/96-ВР.
17.          За загальним правилом, встановленим статтею 10 Закону №504/96-ВР, черговість надання працівнику щорічної основної відпустки визначається графіком, а її конкретний період в межах графіку узгоджується між працівником і роботодавцем.
18.          Стаття 11 Закону №504/96-ВР визначає підстави перенесення щорічних відпусток. Так, безумовною підставою для перенесення працівнику щорічної основної відпустки є тимчасова непрацездатність останнього, засвідчена у встановленому порядку (пункт 1 частини 2 статті 11 Закону №504/96-ВР). У випадку наявності підстав для перенесення працівнику щорічної основної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і роботодавцем. 
19.          Судами попередніх інстанції під час судового розгляду справи встановлено, що     у період з 10.04.2017 по 24.07.2017 позивач перебував на лікуванні, що підтверджується відповідними листками непрацездатності, а отже виникли підстави, які зумовлювали обов'язкове перенесення його щорічної основної відпустки. 
20.          Разом з тим, зважаючи на норми частини 2 статті 11 Закону №504/96-ВР та Положення, існувала необхідність узгодження нового терміну надання позивачу щорічної основної відпустки з його роботодавцем, яким на той час виступала Херсонська місцева прокуратура Херсонської області, шляхом погодження його заяви безпосереднім керівником та заступником керівника прокуратури згідно з розподілом обов'язків.
21.          Оскільки заява позивача про надання щорічної основної відпустки, починаючи      з 21.08.2017, не була погоджена в.о. керівника Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, то суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. 
22.          Отже, суди попередніх інстанції під час прийняття оскаржуваних судових рішень правильно застосували норми матеріального права та не допустили порушень норм процесуального права і доводи касаційної скарги цього не спростовують. 
23.          Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що      суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
24.          З огляду на наведене, касаційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 - залишити без змін.
ПОСТАНОВИВ:
25.          Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
26.          Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18.10.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2017 у справі №821/1404/17 за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Херсонської області, Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області про визнання незаконними та протиправними рішень залишити без змін.
27.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
Н.А. Данилевич,
Судді Верховного Суду