ПОСТАНОВА
Іменем України

02 жовтня 2018 року 
м. Київ
справа №329/453/17(2-а/329/13/2017)
касаційне провадження №К/9901/4425/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 04.08.2017 (суддя Богослов А.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 (головуючий суддя - Прокопчук Т.С., судді: Шлай А.В., Круговий О.О.) у справі № 329/453/17                (2-а/329/13/2017) за позовом ОСОБА_1 до виконуючої обов'язки заступника начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Дебелої Катерини Петрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним  позовом до виконуючого обов'язки заступника начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Дебелої Катерини Петрівни, в якому просила скасувати постанову від 05.05.2017             № 7/28-10-46-06, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Чернігівський районний суд Запорізької області постановою від 04.08.2017 адміністративний позов задовольнив повністю. 
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.11.2017 залишив постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 04.08.2017 без змін. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби оскаржив їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі орган доходів і зборів просить скасувати постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 04.08.2017, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 та прийняти нове рішення, яким в адміністративному позові відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування своїх вимог Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 9, 38, 254, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 70, 86, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, зазначає, що судами безпідставно взято до уваги доводи позивача про своєчасність перерахування до бюджету єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки сплачені протягом жовтня - листопада 2016 року грошові кошти зараховано органом доходів і зборів у рахунок погашення податкового боргу за травень - липень 2016 року в порядку пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді головного бухгалтера Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ». 
05.05.2017 виконуючою обов'язки заступника начальника - начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Дебелою Катериною Петрівною складено постанову               № 7/28-10-46-06, згідно з якою позивача у зв'язку з несвоєчасною сплатою Приватним акціонерним товариством «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад 2016 року в сумі 9341058,27 грн. притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100,00 грн.
Відповідно до частини п'ятої статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу-підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010               № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.
За правилами частин сьомої, восьмої, одинадцятої, дванадцятої статті 9 цього Закону єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, орган доходів і зборів відповідно до принципу офіційності повинен доводити в суді наявність відповідних правових підстав, з якими частина п'ята статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення пов'язує можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.  
Разом з тим, за змістом статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У справі, що розглядається, судами встановлено, що ОСОБА_1 на підтвердження відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п'ятою статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, подано належним чином оформлені платіжні доручення, які свідчать про своєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за листопад 2016 року в загальному розмірі 9341058,28 грн.
В свою чергу, відповідачем та третьою особою жодних доказів на підтвердження своєї позиції, в тому числі щодо наявності в Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ШАХТА КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ» податкового боргу з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за травень - липень 2016 року, не представлено. 
Більш того, судами встановлено, що під час підготовки та розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем порушено вимоги частини першої статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо прав позивача знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; приймати особисту участь при розгляді справи, оскільки клопотань про розгляд справи за її відсутності від ОСОБА_1 не надходило. 
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.
Постанову Чернігівського районного суду Запорізької області від 04.08.2017 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017 у справі               № 329/453/17 (2-а/329/13/2017) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                     І.А. Гончарова 
                                                                                                  
                                                                                                                                 І.Я. Олендер