ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

06 листопада 2018 року 
справа №815/5846/17
адміністративне провадження №К/9901/61760/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.   А., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року (судді Шляхтицький О.І., Потапчук В.О., Семенюк Г.В.) у справі № 815/5846/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дунайська імпортна компанія" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,
У С Т А Н О В И В :
У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія»  (далі - Товариство, позивач у справі) звернулось до суду з позовом до Одеської митниці ДФС (далі - митний орган, відповіда у справі), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000071/2 від 30 червня 2017 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00778 від 30 червня 2017 року, прийняту на підставі цього рішення.
В обґрунтування позову зазначає, що приймаючи спірні рішення, митний орган не довів наявність в нього обґрунтованих сумнівів відносно недостовірності визначеної ним за ціною контракту митної вартості товарів, а також необґрунтовано застосував другорядний метод її визначення у той час, як декларант надав всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною договору. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду  від 11 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено з підстав доведеності відповідачем правомірності прийняття спірного рішення.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000071/2 від 30 червня 2017 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00778 від 30 червня 2017 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з недоведеності митним органом складу правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, а відтак, протиправності винесених спірних актів індивідуальної дії.
У вересні 2018 року митним органом подана касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції, ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2018 року касаційну скаргу відповідача залишено без руху з підстав неможливості розрахувати суму судового збору на підставі матеріалів скарги, справу №815/5846/17 витребувано із суду першої інстанції. 
2 жовтня 2018 року справа №815/5846/17 надійшла до Верховного Суду. 
11 жовтня 2018 року, після усунення недоліків касаційної скарги у встановлений судом строк, ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме: положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 254, 256, 337 Митного кодексу України, розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №599 від 24 травня 2012 року, статей 3 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», стандартних правил 6.3, 6.4 та 3.11 розділу з Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур (чинна для України з 15 вересня 2011 року), розділу VІІ Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками та визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1021/27466 від 21 серпня 2015 року, вимог розділу 2 і 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний контроль України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України №689 від 11 вересня 2015 року, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Наводить доводи, викладені раніше у відзиві на позов та на апеляційну скаргу.
Скаржник обґрунтовує, що судом апеляційної інстанції не враховано, що декларантом не надано всі необхідні документи для визначення митної вартості товару за ціною договору, а надані документи містять розбіжності, які, на думку митного органу, не дозволяють перевірити правильність складових митної вартості товару. 
Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що позивач імпортував товар (персики свіжі, класу А; персики свіжі, класу В), придбаний на умовах контракту від 27 квітня 2017 року №336/17, додаткової угоди №1 від 09 червня 2017 року до контракту (щодо оплати за товар протягом 14 днів з моменту митного очищення), специфікації №40 від 25 червня 2017 року до контракту, інвойсу №040 від 25 червня 2017  року. Умови поставки - FCA, Скідра («Інкотермс»-2010). 
З метою митного оформлення імпортованого товару 30 червня 2017 року декларант позивача подав до митного органу митну декларацію UA500060/2017/009895, в якій митну вартість товарів визначив за основним методом, а саме за ціною договору (контракту).
До митної декларації долучено необхідний пакет документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.
З підстав відсутності відомостей щодо включення вартості упаковки до заявленої декларантом митної вартості, а також відсутності документів на підтвердження факту 100-відсоткової передоплати за товар, митний орган витребував у Товариства додаткові документи: виписку з бухгалтерської документації, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та /або інформація біржових організацій про вартість товару сировини, переклад копії митної декларації країни відправлення.
У зв'язку з ненаданням Товариством витребуваних документів 30 червня 2017 року заявлену декларантом позивача митну вартість імпортованих товарів скориговано у бік збільшення за другорядним методом на основі наявної в митного органу інформації.
Підставами для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару зазначено відсутність у поданих декларантом позивача документах відомостей щодо включення вартості упаковки у митну вартість, невідповідність умов здійснення оплати за товар, що наведені в інвойсі, контрактним умовам оплати (100% передплати), розбіжності у зазначенні адреси відправника згідно з експортною декларацією та сертифікату про (перевезення) походження товару, відсутність документів, що підтверджують транспортні витрати. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем до митного оформлення подано всі, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України документи, судами оцінено і спростовано доводи митного органу щодо включення вартості упаковки у митну вартість (за контрактними умовами поставки вона включена до ціни) та щодо транспортної складової митної вартості (яка підтверджується сукупністю наданих документів: контракт на перевезення № 337/17 від 26 травня 2017 року; договір-заявка до контракту № 337/17 від 26 травня 2017 року; рахунок-фактура на виконання договору перевезення; довідка від основного перевізника про транспортні витрати; товаросупровідний документ CMR - відомості яких повністю узгоджуються між собою та дозволяють ідентифікувати вартість перевезення спірної товарної партії), відхилені як безпідставні і такі, що не спростовують можливості перевірити складові митної вартості доводи відповідача щодо окремих недоліків інвойсу та  експортної декларації.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості. Зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є необґрунтованими.
Крім того суд апеляційної інстанції виходив з того, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.  
Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України, підставами для відмови у митному оформленні, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу.
За змістом статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється в першу чергу за основним методом, тобто, за ціною договору (вартістю операції).
Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про недоведеність митного правопорушення покладеного митним органом в основу прийняття спірних рішень. 
Суд касаційної інстанції, відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом апеляційної інстанції. 
Доводи відповідача щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів (наведені з посиланням на відповідні нормативні акти) Суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками і наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнено у попередні періоди за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Суд зазначає, що в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
Позиція митного органу щодо непідтвердження цінової складової митної вартості у цій справі не доведена. 
Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить.
Суд визнає, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга митного органу залишається без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2018 року у справі № 815/5846/17  - залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 
Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
                                                                                                               І.Я.Олендер