Постанова
Іменем України
 
11 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 754/6241/17   
провадження № 61-34904св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,            
відповідач - публічне акціонерне товариство «Київобленерго», 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва у складі судді Галась І. А. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року у складі суддів: Соколової В. В., Немировської О. В., Чобіток А. О., 
В С Т А Н О В И В :
У травні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Позов мотивовано тим, що наказом № 347-к від 20 березня 2017 року                     ОСОБА_4 був звільнений з посади провідного інженера Служби технічного аудиту Комерційної дирекції ПАТ «Київобленерго» на підставі пункту 1                статті 40 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва та праці. Вказував, що відповідно до наказу № 70-ш від 17 серпня 2016 року до штатного розпису Комерційної дирекції ПАТ «Київобленерго» було внесені зміни, а саме службу технічного аудиту у повному складі було виведено з штатного розпису Комерційної дирекції, а службу контролю та нагляду електроспоживання було введено до штатного розпису Комерційної дирекції, про те вказаним наказом службу технічного аудиту не ліквідовано, посади співробітників цієї служби не було скорочено. Вважає, що відбулась зміна організаційної структури підприємства, що, на його думку, визнає в своєму листі від 27 лютого 2017 року директор з юридичних питань                                        ПАТ «Київобленерго» ОСОБА_6 З юридичною особою                                           ПАТ «Київобленерго» не відбулось змін у вигляді ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, а навпаки, за період                    серпень-грудень 2016 року на роботу було прийнято 328 осіб, за січень                   2017 року - 28 осіб. ОСОБА_4 вважає, що зміна організаційної структури підприємства не є підставою для його звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. При звільненні позивача відповідачем було порушено положення колективного договору та статтей 18, 32, 36 КЗпП України. 
17 січня 2017 року позивачем було отримано попередження про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників №1/04-100                            від 16 січня 2017 року. У попередженні по наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників вказано 23 вакансії, які заздалегідь, йому не підходять. На запит позивача чи є в наявності дані 23 вакансії відповідач надав пропозицію від 21 лютого 2017 року №2/04-100, де було зазначено               131 вакансія.
Зазначав, що скорочення штату працівників на підприємстві не відбулося, а під виглядом змін в організаційній структурі відділів підприємства змінили назви відділів та посад їх працівників, а також відбулась незначна зміна функцій відділів, у зв'язку з цим ним 24 лютого 2017 року було подано заяву про надання згоди на призначення його на вакантну посаду старшого інспектора служби контролю та нагляду електроспоживання, оскільки на посаді провідного інженера служби технічного аудиту він виконував аналогічні функції. Листом від 24 лютого 2017 року № 7/04-100 отримав нову умову свого працевлаштування на посаду старшого інспектора служби контролю та нагляду електроспоживання, а саме необхідність надання диплому про повну вищу електротехнічну освіту з освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст, або магістр.
Відповідно до державного класифікатора професій ДК003:2010, для працевлаштування інспектором достатньо диплому з                                         освітньо-кваліфікаційним рівнем молодшого спеціаліста чи бакалавра, а на посаді провідного інженера, на якій працював позивач, потрібно мати освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста або магістра. Заявою                               від 27 лютого 2017 року позивач вказав, що вся інформація про його освіту та інше, що запитується, наявна в ПАТ «Київобленерго», оскільки при працевлаштуванні було надано документи про повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліст. Наголосив, що дана інформація відома відділу кадрів                           ПАТ «Київобленерго», проте його прийнято на роботу провідним інженером і дія цього договору не припинялася, а отже вимога роботодавця є незаконною.
27 лютого 2017 року позивачем було подано запит до ПАТ «Київобленерго» щодо наявності вакантних посад за якими вимагається юридична освіта, а саме у службу захисту економіки, службу протидії корупції, юридичну дирекцію, тощо, відповіді на даний запит отримано не було. 02 березня                  2017 року, ознайомившись з листом ПАТ «Київобленерго» від 24 лютого                 2017 року № 7/04-100 позивач сприйняв його як відмову у призначенні на посаду старшого інспектора служби контролю та нагляду електроспоживання Комерційної дирекції, вказане рішення вважає незаконним, також позивач надав свою згоду на призначення його на вакантну посаду начальника відділу зв'язків із громадськістю.
Листом від 17 березня 2017 року № 04/100/2483 відповідачем повідомлено позивача про те, що станом на 03 березня 2017 року ним не було надано до відділу кадрів ПАТ «Київобленерго» диплому про отримання повної вищої гуманітарної освіти (з рівнем освіти спеціаліст або магістр), документи, підтверджуючі стаж роботи за фахом у сфері комунікацій, зв'язків із громадськістю. Позивач зазначив, що відомості про наявність у нього гуманітарної освіти, про стаж роботи за фахом на посадах керівників нижчого рівня не менше двох років записаний до його трудової книжки та наявний у відділі кадрів ПАТ «Київобленерго». Однак, у порушення статтей                       18, 32, 36 КЗпП України ПАТ «Київобленерго» видало наказ про звільнення позивача за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.
Посилаючись на викладені обставини, просив поновити місячний строк, встановлений статтею 233 КЗпП України для звернення до суду із позовом про вирішення трудового спору, у зв'язку з його пропуском з поважної причини; визнати незаконним та скасувати наказ голови правління                        ПАТ «Київобленерго» № 347-к від 20 березня 2017 року в частині звільнення позивача з посади провідного інженера служби технічного аудиту Комерційної дирекції; зобов'язати ПАТ «Київобленерго» перевести на посаду начальника відділу зв'язків із громадськістю ПАТ «Київобленерго»; стягнути з ПАТ «Київобленерго» заробітну плату за час вимушеного прогулу з дати звільнення до переводу на нову посаду; стягнути судові витрати.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що судом встановлено, що у відповідача відбулися зміни в організації виробництва і праці, які супроводжувались скороченням чисельності штату працівників, позивача в установленому законом порядку за два місяці було попереджено про майбутнє вивільнення, також встановлено, що відповідачем було запропоновано на час проведення скорочення вакантні посади, на якій останній може претендувати. Відповідачем при звільненні ОСОБА_4 не було порушено вимог трудового законодавства.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2017 року залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем при звільненні ОСОБА_4 дотримано вимоги трудового законодавства, зокрема статтей                                   40, 43, 49-2, 184 КЗпП України. У зв'язку з тим, що судом відмовлено у поновлені позивача на роботі, підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу по день ухвалення судового рішеннявідсутні. Крім того, позивач просить поновити його на посаді - начальника відділу зв'язків із громадськістю, яку позивач не займав.   
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не з'ясували, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення чисельності або штату працівників. Комерційна дирекція ПАТ «Київобленерго» не є відокремленим підрозділом, а тому не може мати власного штатного розпису. Штатний розпис Комерційної дирекції                         ПАТ «Київобленерго» є лише частиною штатного розпису усього підприємства. У наказі № 70-ш від 17 черпня 2016 року не вказано про ліквідацію служби технічного аудиту чи скорочення, або виключення зі штату посад працівників цієї служби, а лише вказано про виведення із штатного розпису Комерційної дирекції Служби технічного аудиту у повному складі, тобто змінена організаційна структура Комерційної дирекції. Крім того, вказаним наказом до штатного розпису Комерційної дирекції                                  ПАТ «Київобленерго» введено Службу контролю та нагляду електроспоживання, яка виконує завдання, яке виконувала Служба технічного аудиту. Таким чином, у службі яка здійснює контроль та нагляд за споживанням електричної енергії споживачами змінилася назва, а штат збільшився на шість одиниць. Отже, на підприємстві не відбулося скорочення чисельності або штату працівників, а відбулись зміни умов праці. У зв'язку із наявністю вакантної посади начальника відділу зв'язків із громадськістю позивач надав згоду на переведення на цю вакантну посаду, проте відповідач, не дочекавшись витребуваних документів щодо підтвердження відповідної кваліфікації, звільнив позивача. Позовна вимога про поновлення на посаді начальника відділу зв'язків із громадськістю виходить з права на переведення, що передбачено статтею 32 КЗпП України, при цьому способами захисту прав позивача може бути передбачені частиною другою статті 16 ЦК України способи. 
У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Київобленерго» зазначило про те, що касаційна скарга ОСОБА_4 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. На виконання рішення Наглядової ради ПАТ «Київобленерго» видано наказ від 17 серпня 2016 року № 70-ш «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі ПАТ «Київобленерго», згідно пункту 1.2 якого вирішено вивести зі штатного розпису Службу технічного аудиту у повному складі згідно додатку 2 до наказу. Додаток 2 містить найменування структурного підрозділу і посад, які виведені зі штатного розпису, зокрема, посада яку обіймав позивач - провідний інженер Служби технічного аудиту Комерційної дирекції серед чотирьох посад цього підрозділу. Пунктом 1.3 наказу № 70-ш вирішено ввести до штатного розпису Службу контролю та нагляду електроспоживання. Вказана реорганізація служби спрямована на поліпшення роботи та створення Служби контролю та нагляду електроспоживання з розширеними функціями служби та додатковими вимогами до кваліфікації персоналу. Позивача було в установленому порядку попереджено про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників та запропоновано обрати іншу роботу із переліку вакансій, які наявні, проте позивачем не було надано документів на підтвердження відповідної кваліфікації щодо обраних ним посад. При звільненні позивача відповідачем ПАТ «Київобленерго» було дотримано вимоги трудового законодавства.      
05 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
Суди установили, що з 07 червня 2013 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Київобленерго», наказом № 2902-к від 11 жовтня 2013 року  позивач був переведений на посаду провідного інженера Служби технічного аудиту Комерційної дирекції ПАТ «Київобленерго». 
На виконання рішення Наглядової ради ПАТ «Київобленерго» 17 серпня              2016 року відповідачем було видано наказ № 70-ш «Про зміни в організаційній структурі та штатному розписі ПАТ «Київобленерго». Відповідно до якого наказано внести зміни до штатного розпису Комерційної дирекції ПАТ «Київобленерго», зокрема вивести із штатного розпису Комерційної дирекції Службу технічного аудиту у повному складі згідно додатку 2 до наказу, тобто у кількості 10 штатних одиниць. 
Наказом № 1127-к від 18 серпня 2016 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення штату працівників», наказано керівнику департаменту кадрової та організаційної роботи у порядку, передбаченому чинним законодавством України: підготувати та повідомити персонально під підпис кожного працівника відділу розрахунків із споживачами, відділу капітального будівництва, служби технічного аудиту про подальше вивільнення не пізніше ніж за два місяці до запланованої дати вивільнення; підготувати та повідомити персонально під підпис кожного працівника відділу розрахунків із споживачами, відділу капітального будівництва, служби технічного аудиту про вакантні робочі місця (посади), не пізніше ніж за два місяці до запланованої дати вивільнення; у випадку наявності підстав для звільнення працівників внаслідок скорочення штату працівників, підготувати та направити подання до профспілкового комітету про надання згоди на розірвання трудового договору з такими працівниками. Звільнення працівників, працюючих на посадах, що виводять із штатного розписуПАТ «Київобленерго», здійснити за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, у зв'язку з із скороченням штату працівників, у встановленому законодавством порядку. 
16 січня 2017 року відповідачем винесено попередження від № 1/04-100 згідно якого, повідомлено ОСОБА_4 про наступне вивільнення у зв'язку із скороченням штату працівників. Дане попередження отримано ОСОБА_4   17 січня 2017 року. У попередженні відповідачем були наведені вакансії, які наявні у штатному розписі та на які має право претендувати позивач, відповідно до його професії (спеціальності), кваліфікації, досвіду роботи та стану здоров'я. 
21 лютого 2017 року позивачу надано пропозицію №2/04-100, вякій запропоновано значно більший перелік вакансій. Дана пропозиція була отримана позивачем 22 лютого 2017 року. 
Заявою від 24лютого 2017 року ОСОБА_4 надав згоду про призначення його на вакантну посаду старшого інспектора Служби контролю та нагляду електроспоживання. 
Листом від 24 лютого 2017 року № 7/04-100 ПАТ «Київобленерго» повідомило ОСОБА_4 про те, що, посадова інструкція старшого інспектора Служби контролю та нагляду електроспоживання Комерційної дирекції                            ПАТ «Київобленерго», введена в дію наказом №1138-к від 19 серпня 2016 року та визначає кваліфікаційні вимоги до зазначеної посади, а саме: вища електротехнічна освіта відповідного напрямку підготовки; знання принципу роботи електротехнічного обладнання, особливо в частині обліку електроенергії; кваліфікаційна група з ТБ на момент прийняття не нижче II, з подальшим отриманням групи V у встановленні ПБЕЕ терміни, згідно програми навчання; досвідом роботи в електроустановках не менше двох років. Даним листом запропоновано позивачу з метою прийняття рішення про призначення останнього на вказану посаду надати до відділу кадрів документи, що підтверджують кваліфікаційні можливості позивача для отримання вакантної посади. Також у листі міститься застереження, що ненадання зазначених документів буде розцінюватись як їх відсутність. 
Заявою від 27 лютого 2017 року позивач вказав, що вся інформація про його освіту, досвід роботи тощо, наявна у відділі кадрів ПАТ «Київобленерго», також просив надати інформацію щодо прийняття на роботу працівників з юридичною освітою. 
Заявою від 02 березня 2017 року позивач повідомив, що ознайомившись з листом ПАТ «Київобленерго» від 24 лютого 2017 року № 7/04-100 сприйняв його як відмову у призначенні його на посаду старшого інспектора Служби контролю та нагляду електроспоживання Комерційної дирекції, наголосив, що рішення не відповідає чинному законодавству та одночасно надав згоду на призначення його на вакантну посаду начальника відділу зв'язків із громадськістю. 
Листом від 02 березня 2017 року №04/100/1961 відповідач повідомив позивача про те, що і Положенням про Відділ зв'язків із громадськістю           ПАТ «Київобленерго», яке введено в дію наказом № 775 від 22 червня              2015 року, визначено такі кваліфікаційні вимоги до посади начальника відділу зв'язків з громадськістю: вища гуманітарна освіта; стаж роботи за фахом на посадах керівників нижчого рівня не менше двох років. У зв'язку з цим, позивачу було запропоновано надати до відділу кадрів                                    ПАТ «Київобленерго» інформацію про отримання повної вищої гуманітарної освіти та документи, що підтверджують стаж роботи за фахом у сфері комунікацій, зв'язків із громадськістю. 
З листа відповідача від 17березня 2017 року № 04/100/2483 вбачається, що станом на момент підготовки даної відповіді, позивачем не було надано до відділу кадрів запитуваної для розгляду його кандидатури на посаду начальника відділу зв'язків із громадськістю інформації щодо наявності диплому про отримання повної вищої гуманітарної освіти (з рівнем освіти спеціаліст або магістр) та документів, що підтверджують стаж роботи за фахом у сфері комунікацій, зв'язків із громадськістю. У зв'язку з цим відповідач повідомив про те, що не може розглядати кандидатуру позивача на вказану посаду. 
Листом від 17 березня 2017 року ОСОБА_4 повідомив відповідача, що запитувані документи збираються та він готовий буде надати їх 28 березня 2017 року. 
Згідно з витягом з протоколу №46 від 06 березня 2017 року Первинна профспілкова організація Незалежної галузевої профспілки енергетиків України ПАТ «Київобленерго», надала згоду на розірвання трудового договору з провідним інженером служби технічного аудиту Комерційної дирекції      ОСОБА_4 за пунктом 1 статті 40 КЗпП України. 
Наказом від 20 березня 2017 року № 347-к ОСОБА_4 було звільнено з посади провідного інженера Служби технічного аудиту Комерційної дирекції на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Відповідно до пункту третього статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).
За частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення, у звязку із змінами в організації виробництва і праці, власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, при скороченні чисельності або штату вказаною нормою встановлено обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
Обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов'язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.
Встановивши, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, внаслідок чого було скорочено посаду, яку обіймав ОСОБА_4, позивача в установленому законом порядку за два місяці було попереджено про наступне вивільнення, відповідачем було запропоновано позивачу вакантні посади, на які останній може претендувати, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства. 
Доводи касаційної скарги про те, що фактично не відбулося змін в організації виробництва і праві є необґрунтованими. Факт змін в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників у відповідача перевірений і встановлений судами попередніх інстанцій.
Посилання заявника на те, що йому було безпідставно відмовлено у переведенні на обрані ним вакантні посади є необґрунтованими.  
Установлено, що ОСОБА_4 має повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та освітньо-кваліфікаційним рівнем - спеціаліст, тому не відповідає кваліфікаційним вимогам для призначення на вакантну посаду старшого інспектора контролю та нагляду електроспоживання, оскільки не має електротехнічної освіти. Документів, що підтверджують стаж роботи за фахом у сфері комунікацій, зв'язків із громадськістю, що дають право призначення на посаду начальника відділу зв'язків з громадськістю, позивачем не надано. 
Ураховуючи викладене, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що суди попередніх судових інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, висновків судів не спростовують. При вирішенні даної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Доводи, наведені в касаційній скарзі фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення. 
 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                      С. П. Штелик 
 
                                                                             А. О. Лесько   
 
                                                                             С.Ю. Мартєв