Постанова
Іменем України    
 
31 жовтня 2018 року 
м. Київ
 
справа № 565/948/15-ц
 
провадження № 61-12818св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,  Штелик С. П., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра»,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від  21 червня 2018 року у складі судді Гордійчук С. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року в задоволенні клопотання ОСОБА_4 про звільнення її від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18 лютого 2016 року залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
 
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.
 
01 червня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до апеляційного суду із заявою про перегляд вказаних вище ухвал за нововиявленими обставинами. 
Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2018 року в прийнятті заяви ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року та від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення відсотків та відповідальності у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання, відмовлено.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 просить переглянути за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху та про повернення апеляційної скарги, які не є ухвалами, якими закінчено розгляд справи, а тому такі ухвали не підлягають перегляду за нововиявленими обставинами.
 
У серпні 2018 року ОСОБА_4 подала касаційну скаргу на ухвалу апеляційного від 21 червня 2018 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження судового розгляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що згідно з нормами ЦПК України за нововиявленими обставинами можуть бути переглянуті ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, що відповідає обставинам цієї справи. Суд апеляційної інстанції зазначених норм процесуального права не врахував, тому ухвала апеляційного суду є протиправною.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»                   ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
31 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
 
Ухвалами, якими закінчено розгляд справи, зокрема, є: ухвали суду апеляційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.
 
Разом з цим, ОСОБА_4 просила переглянути за нововиявленими обставинами ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху та про повернення апеляційної скарги, які не є ухвалами, якими закінчено розгляд справи.
 
Відповідно до частини другої статті 427 ЦПК України протягом п'яти днів після надходження заяви до суду суддя (суддя-доповідач) перевіряє її відповідність вимогам статті 426 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. 
 
Оскільки заява про перегляд за нововиявленими обставинами була подана щодо ухвал, які не підлягають такому перегляду, апеляційний суд обґрунтовано не знайшов підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами.
 
Проте апеляційним судом було помилково відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_4, замість відмови у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами ухвал Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року та від 20 квітня 2016 року.
 
Відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань, тому Верховний Суд вважає, що неналежне формулювання не є підставою для скасування законної ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки правильним є висновок суду про те, що ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року та від 20 квітня 2016 року не є судовими рішеннями, які можуть бути переглянуті в порядку глави 3 розділу V ЦПК України. 
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, на законність оскаржуваної ухвали не впливають, а зводяться до переоцінки обставин справи та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки. 
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, оскільки суд апеляційної інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування відсутні.
 
Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді | В. С. Висоцька   А. О. Лесько   С. Ю. Мартєв   В. М. Сімоненко   С. П. Штелик