П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2018 р.
м. Київ
 
Справа № 263/6417/16-к
Провадження № 51-1542 км 18
Верховний   Суд   колегією   суддів  Першої   судової   палати   
Касаційного   кримінального   суду   у   складі:
 
головуючого судді                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                                ОСОБА_5 ,
захисника                                                 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2017 року щодо
                                                ОСОБА_7 ,
                                               ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
                                               уродженця та мешканця  
АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст.146, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 - ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 260, ч. 3 ст. 262 КК України.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2017 року, ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочинів, передбачених :
-                     ч. 2 ст. 260 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому майна ;
-                     ч. 3 ст. 262 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна;
-                     ст. 257 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна;
-                     ч. 4 ст. 28 - ч. 4 ст. 187 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна;
-                     ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст. 146 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
-                     ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 146 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років;
-                     ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 289 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна;
-                     ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст. 121 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців;
-                     ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст. 189 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
-                     ч. 1 ст. 263 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією всього належного йому майна.
 
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин. 
На початку квітня 2014 року ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, перебуваючи у м. Маріуполі Донецької області, вступив до незаконного збройного військового формування самопроголошеної "Донецької Народної Республіки". Ознайомившись зі встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, він дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконання його цілей і завдань. У квітні 2014 року ОСОБА_7 був призначений бійцем групи м. Маріуполь Донецької області з охорони міста та барикад незаконного збройного військового формування «ДНР», де в середині квітня 2014 року йому було передано для використання вогнепальну зброю та боєприпаси до неї.
Продовжуючи протиправну діяльність, у період з квітня по червень 2014 року ОСОБА_7 систематично виконував накази свого керівництва з охорони м. Маріуполя Донецької області та барикад, незаконного військового формування у м. Маріуполі, а також виконував інші протиправні накази, направлені проти представників влади, із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, які отримував від своїх керівників з числа незаконного збройного військового формування самопроголошеної «Донецької Народної Республіки».
Крім того, у травні 2014 року особа, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, ОСОБА_7 та інші особи з організованої групи, невстановлені в ході досудового розслідування, викрали майно, яке знаходилось на території військової частини №  НОМЕР_1 та перебувало на обліку в Маріупольському училищі ППМ ГУМВС України в Донецькій області, а саме: 9-мм пістолет ПМ бойовий, серії НОМЕР_2 , 1972 року випуску; 9-мм пістолет ПМ бойовий, серії НОМЕР_3 , 1984 року випуску; 9-мм набої пістолетні (Н28-12-ЛПЗ).
Після чого  ОСОБА_7 разом із іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами та особами, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, перебуваючи у складі непередбаченого законами України збройного формування, беручи у ньому та озброєній банді в формі злочинної організації активну участь з метою нападу на підприємства, установи, організації та окремих осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, на території м. Маріуполь Донецької області упродовж квітня – липня 2014 року вчинив ряд злочинів:
- озброєний напад на ПАТ «ПриватБанк», ПАТ «А-Банк», ПП « ОСОБА_8 », ПП « ОСОБА_9 », ТОВ «Хюндай Мотор Україна»,
- будучи особою, яка раніше вчинила бандитизм, вчинив розбій, поєднаний із проникненням у приміщення, з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи (потерпілого ОСОБА_10 ), у складі організованої групи, заволодівши при цьому майном: ПАТ «А-Банк» та ПП « ОСОБА_8 » на загальну суму 794 894,83 грн, ПАТ КБ «ПриватБанк» -  597 451,30 грн, 43 011 грн;             ОСОБА_10 - 198 233,06 грн; ФОП « ОСОБА_11 » - 22 500 грн; ТОВ Новіум» - 17 577,41 грн.
Крім того, ОСОБА_7 з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчинив незаконне викрадення ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , при цьому заподіявши останнім фізичних страждань. 
            Також, ОСОБА_7 , діючи у складі озброєної банди, умисно спричинив ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень способом особливого мучення з метою його залякування, від яких потерпілий помер.
Крім того, ОСОБА_7 повторно, у складі злочинної організації, належними: ОСОБА_12 автомобілем «Фольксваген Гольф», спричинивши потерпілому матеріальних збитків на суму 281 375,80 грн, що є великим розміром; ОСОБА_13 автомобілем «Тойота Ленд Крузер Прадо», спричинивши потерпілому матеріальних збитків на суму 594 446,56 грн шляхом вимагання з погрозою вбивства; ТОВ «Хюндай Мотор Україна» автомобілями «Хюндай І30» на загальну суму 940 700 грн, при цьому ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . 
            Крім того, ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю та боєприпаси, а саме: пістолет «Макарова» із серійним номером НОМЕР_2 та пістолет «Макарова» із серійним номером НОМЕР_3 , калібру 9 мм; дві бойові гранати з маркувальним позначенням «ВМГ-П 3144 9-85»;  пістолет «ZORAKI mod.914-S», заводський № НОМЕР_4 , калібру 6,5 мм; револьвер «РГ-22», калібру 5,6 мм; 14 патронів, калібру 7,62 мм; 43 патрона, калібру 5,6.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленими щодо ОСОБА_7 судовими рішеннями через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд першої інстанції розглянув справу без дослідження доказів, однак при цьому не дотримався усіх вимог процесуального закону, що призвело до порушення прав ОСОБА_7 та інших учасників провадження. Зокрема, ОСОБА_7 , допит якого проводився поверхнево та не за усіма епізодами, не було роз`яснено суті обвинувачення, не з`ясовано думку учасників, які не були належним чином повідомлені. Вказує на те, що суд першої інстанції прийняв до розгляду обвинувальний акт, складений без дотримання вимог КПК, з порушенням територіальної підсудності. Також захисник зазначає про відсутність у матеріалах провадження доказів відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту й призначення необґрунтовано суворого покарання. Суд апеляційної інстанції, в свою чергу, формально підійшов до розгляду апеляційної скарги і не спростував викладених в ній доводів, вибірково дослідив докази та не надав їм належної правової оцінки, що призвело до постановлення рішення, яке не відповідає вимогам статті 419 КПК України.  
 
Позиції учасників судового провадження
 
Захисник підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
 
Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги захисника. 
 
Мотиви Суду
 
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання захисник, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
 
Щодо доводів захисника, наведених у касаційній скарзі, про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого, то вони не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_7 під час судового засідання визнав свою причетність до інкримінованих злочинів, дав визнавальні показання щодо обставин їх вчинення й не оспорював фактичних обставин, що дало суду першої інстанції підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Особливості такого розгляду були роз`яснені ОСОБА_7 у присутності захисника, заперечень від них до суду не надходило.
Тому, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ст. 257, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст.146, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 - ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 - ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 28 - ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 260, ч. 3 ст. 262 КК України належним чином обґрунтовані та вмотивовані.
Доводи захисника про невідповідність обвинувального акту нормам КПК не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки не є предметом касаційного перегляду.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд, як убачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що пом`якшує покарання – щирого каяття, а також дані про його особу, зокрема те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо. 
Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, дотримався вимог ст.ст. 65-67 КК України.
Крім того, доводи захисника, аналогічні наведеним у його касаційній скарзі, були ретельно перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, в ній дані ґрунтовні відповіді на всі питання, поставлені в апеляційній скарзі.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, про які зазначив захисник у касаційній скарзі, не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 20 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                                    ОСОБА_3