ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2018 року 
м. Київ

Справа №  908/321/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г.,
суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,
розглянувши у письмовому провадженні заяву Приватного підприємства «Курорти Приазов'я»
про перегляд Верховним Судом України судових рішень
у справі за позовом Приватного підприємства «Курорти Приазов'я»
до Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради (відповідач-1) та Запорізької обласної ради (відповідач-2), 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Запорізька товарна біржа «Гілея», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, 
за участю прокуратури Запорізької області
про зобов'язання укласти договір купівлі-продажу
та за зустрічним позовом Запорізької обласної ради
до Приватного підприємства «Курорти Приазов'я», Запорізької товарної біржі «Гілея» та Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради
про визнання недійсними результатів проведення аукціону та скасування протоколу аукціону,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судами обставини
1.    Рішенням 46 сесії 6 скликання Запорізької обласної ради «Про відчуження майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області» від 27.08.2015 № 46 вирішено:
п. 1 - здійснити відчуження шляхом продажу на конкурентних засадах через біржу або аукціон:
п. 1.1 - нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Запорізької області, розташованого на земельній ділянці загальною площею 2, 2144 га (кадастровий номер: 2310400000:07:009:0078) за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 7а, та закріпленого на праві оперативного управління за Комунальним закладом «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради, а саме: комплекс будівель та споруд, який складається з: основних будівель «А, Б, Б1, В, Г, Д, Д1», прибудов «б, б1, б2, д, д1, д5, д4, д2, д3», тамбурів «а, в», мансарди «Мс», гаражу «Ж», навісів «И, З, К», насосної «Л» та споруд: ганки до «а, б, в», ганок зі сходами до «Б1», двоє сходів до «Г», замощення І, ІІ, паркани №1, №2, басейн «М», колодязь «Н», мийка № 3, люки № 4, зливна яма № 5 (підстава: звернення Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради від 30.07.2015 № 259).
п. 2 - доручити керівнику Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради вчинити всі необхідні дії, пов'язані з продажем нерухомого майна, зазначеного у п.п. 1.1 цього рішення, згідно з чинним законодавством України. Надати керівнику Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради право підпису документів, пов'язаних з продажем цього майна, згідно з чинним законодавством України, за погодженням їх з головою обласної ради.
2.  На виконання вказаного рішення, 09.10.2015 Комунальним закладом «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради (замовник) та Запорізькою товарною біржею «Гілея» (виконавець) укладений договір № 09/10-2015 по наданню послуг з оцінки майна, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з незалежної оцінки майна в матеріальній формі. Об'єкт оцінки - нерухоме майно, яке представляє собою сукупність будівель та споруд (згідно з переліком), розташовані на земельній ділянці загальною площею 2, 2144 га, місцезнаходження об'єкта - Запорізька область, м. Бердянськ, вул.  Макарова, 7-а. Дата оцінки - 30.09.2015. Строк виконання робіт - протягом 15 робочих днів з моменту підписання цього договору всіма сторонами за умови надання замовником всієї необхідної документації та проведення натурного огляду об'єкта оцінки.
3.   Відповідно до звіту про оцінку майна виконаного Запорізькою товарною біржею «Гілея» на замовлення Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради ринкова вартість об'єкта оцінки станом на дату оцінки 30.09.2015 складає 600 996 грн без ПДВ.
4.  На вказаний звіт про оцінку складено дві рецензії (Фізичною особою-підприємцем керівником Запорізького відділення Всеукраїнської асоціації спеціалістів оцінки Інгуран А.І. та Регіональним відділенням Фонду державного майна по Запорізькій області) з протилежними висновками щодо відповідності даної оцінки приписам чинного законодавства.
5.    26.11.2015 у газеті «Запорізька Січ» було опубліковано оголошення стосовно проведення 18.12.2015 об 11.00 на Запорізькій товарній біржі «Гілея» аукціону з продажу вищевказаного майна, із зазначенням початкової ціни 600 996 грн без ПДВ.
6.  Листом від 02.12.2015 № 4773/01-13 голова Запорізької обласної ради погодив (затвердив) документи, пов'язані з продажем вищевказаного майна, в тому числі і звіт про оцінку даного майна.
7.  Надалі, а саме: 04.12.2015 між Комунальним закладом «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради (продавець) та Запорізькою товарною біржею «Гілея» (аукціонер) було укладено договір № 2315 про надання послуг з підготовки та проведення аукціону.
8. 18.12.2015 Комунальним закладом «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради (продавець) затверджений протокол аукціону № 14/2315 (лот № 1). Переможцем аукціону (покупцем) визначено учасника № 1 - Приватне підприємство «Курорти Приазов'я». Ціна продажу об'єкту: 661 095 грн 60 коп. без ПДВ.

Суть спору
9.  04.02.2016 Приватне підприємство «Курорти Приазов'я» звернулось до Господарського суду Запорізької області із позовом до Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради та Запорізької обласної  ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Запорізької товарної біржі «Гілея», про зобов'язання (спонукання) відповідачів укласти з позивачем із нотаріальним посвідченням договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, розташований за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 7-а, як з переможцем аукціону, що відбувся 18.12.2015, за ціною та на умовах, визначених протоколом аукціону від 18.02.2015 № 14/2315.
У подальшому до участі у справі були залучені третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-2 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, а також прокуратура Запорізької області. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами проведеного аукціону так і не було укладено договір купівлі-продажу зазначеного вище майна.
10.  12.03.2016 Запорізька обласна рада звернулась до Господарського суду Запорізької області із зустрічною позовною заявою до Приватного підприємства «Курорти  Приазов'я», Запорізької товарної біржі «Гілея» та Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради про: визнання недійсним проведеного 18.12.2015 Запорізькою товарною біржею «Гілея» аукціону з продажу комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Запорізька, область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 7-а, на земельній ділянці загальною площею 2, 2144 га (кадастровий номер 2310400000:07:009:0078), які є власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Запорізької області в особі Запорізької обласної ради та скасування Протоколу аукціону від 18.12.2015 № 14/2315 з продажу лоту № 1, а саме з продажу комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Запорізька, область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 7-а, на земельній ділянці загальною площею 2, 2144 га (кадастровий номер 2310400000:07:009:0078), які є власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Запорізької області в особі Запорізької обласної ради, який складений Запорізькою товарною біржею «Гілея».
Зустрічний позов обґрунтовано порушенням встановленого чинним законодавством порядку відчуження комунального майна шляхом продажу з аукціону.

Судові рішення
11. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.12.2016 у задоволенні позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним проведений 18.12.2015 Запорізькою товарною біржею «Гілея» аукціон з продажу комплексу будівель та споруд, розташованих за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Макарова, 7-а на земельній ділянці загальною площею 2, 2144 га (кадастровий номер 2310400000:07:009:0078), які є власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Запорізької області в особі Запорізької обласної ради. Скасовано складений Запорізькою товарною біржею «Гілея» Протокол аукціону від 18.12.2015 № 14/2315 із продажу лоту № 1, тобто з продажу вказаного вище комплексу будівель та споруд.
12.  Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що оголошення про проведення відповідного аукціону було розміщено у друкованому виданні до укладення договору про проведення аукціону між його замовником та біржею. Крім того, при підготовці до проведення спірного аукціону не було здійснено добору суб'єкта оціночної діяльності на конкурсних засадах. У свою чергу, договір на проведення такої оцінки в порушення норм чинного законодавства укладено не органом місцевого самоврядування.
13.  Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 вищевказане рішення суду скасовано. Позов задоволено. Зобов'язано Комунальний заклад «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради та Запорізьку обласну раду укласти із нотаріальним посвідченням договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, розташованого за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова, 7-а з позивачем як переможцем аукціону за ціною та на умовах, визначених протоколом аукціону від 18.02.2015 № 14/2315. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
14.  У цій постанові суд апеляційної інстанції зазначив, що конкурсний добір суб'єкта оціночної діяльності є обов'язковим лише у разі якщо замовниками такої оцінки є органи державної влади або органи місцевого самоврядування, чого не мало місця у даній справі. 
15.  Постановою Вищого господарського суду України від 19.06.2017 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 скасовано, а рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2016 залишено в силі.   
16. В основу постанови суду касаційної інстанції покладено висновки про порушення на стадії підготовки спірного об'єкта до аукціону порядку визначення початкової ціни цього об'єкта на аукціоні. Суд вказав, що у випадку відчуження комунального майна шляхом продажу на аукціоні, визначення початкової вартості об'єкта нерухомого майна має здійснюватися шляхом проведення незалежної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, обраним на конкурсних засадах, в порядку, передбаченому чинним законодавством. При цьому, прийняття Запорізькою обласною радою рішення про доручення керівнику Комунального закладу «Запорізький обласний дитячий протитуберкульозний санаторій» Запорізької обласної ради вчинити всі необхідні дії, пов'язані з продажем відповідного нерухомого майна, не може бути підставою для зміни порядку визначення початкової вартості об'єкта, що є комунальною власністю і право розпоряджатись яким від імені територіальної громади належить саме органам місцевого самоврядування. Тому є підстави для визнання недійсним проведеного 18.12.2015 аукціону з продажу комунального майна, оскільки він відбувся з порушенням норми чинного законодавства, які регулюють порядок відчуження такого майна (зокрема, порядок визначення початкової ціни, яка має безпосередній вплив на формування ціни продажу об'єкта, а, отже, і на визначення переможця).

Заява про перегляд судових рішень у цій справі
17. Приватне підприємство «Курорти Приазов'я» у порядку статті 111^19 Господарського процесуального кодексу України (у редакції до 15.12.2017) подало заяву про перегляд Верховним Судом України судових рішень у справі № 908/321/16 із підстав  неоднакового застосування судом касаційної інстанції положень статей 203, 215 ЦК України та статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.
18. В обґрунтування неоднаковості застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права заявником надано копії постанов Вищого господарського суду України від 21 липня 2010 року у справі №  8/19пд, від 2 березня 2011 року у справі № 36/310, від 31 липня 2014 року у справі №  910/1354/13, від 24 грудня 2015 року у справі № 911/1897/15, від 12 квітня 2016 року у справі № 910/3740/13.
Крім того, заявником до заяви долучено копію постанови Верховного Суду України від 14 березня 2007 року у  справі № 21-8во07 в якості підтвердження підстави для перегляду, визначеної пунктом 3 частини першої статті 111^16 ГПК України.
У цих рішеннях суди дійшли висновку, що допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов і порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі, порушуючи право власності покупця, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого покупця. Крім того, суди посилалися на рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» і «Федоренко проти України» у розрізі того, що визнання недійсним договору, згідно якого отримане майно від держави (правомірні очікування набути майно), та подальше позбавлення цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.
19.   Ухвалою Верховного Суду від 23.08.2018 справу № 908/321/16 призначено до розгляду без повідомлення та виклику учасників справи.

Законодавство, яке може бути застосовано при вирішенні питання щодо усунення розбіжностей у правозастосуванні
20.  Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Перший протокол)
Стаття 1 
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. 
21.   Цивільний кодекс України 
Стаття 203. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. 
1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 
3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 
4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 
5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 
6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. 
Стаття 215. Недійсність правочину
1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 
2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. 
3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
22.   Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»
Стаття 7. Випадки проведення оцінки майна
Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: у тому числі, приватизації та іншого відчуження у випадках, встановлених законом, оренди, обміну, страхування державного майна, майна, що є у комунальній власності, а також повернення цього майна на підставі рішення суду
Стаття 10. Підстави проведення оцінки майна
Оцінка майна проводиться на підставі договору між суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. 
У випадках, визначених нормативно-правовими актами з оцінки майна, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, суб'єкти оціночної діяльності - органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють оцінку майна самостійно на підставі наказу керівника. При цьому, якщо законодавством передбачена обов'язковість проведення незалежної оцінки майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування виступають замовниками проведення такої оцінки майна шляхом укладання договорів з суб'єктами оціночної діяльності - суб'єктами господарювання, визначеними на конкурсних засадах у порядку, встановленому законодавством.

Розгляд Верховним Судом заяви Приватного підприємства «Курорти  Приазов'я» про перегляд судових рішень у цій справі
23. Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у господарських справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного господарського суду та розглядаються спочатку колегією у складі трьох або більшої непарної кількості суддів за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви розглядаються без повідомлення та виклику учасників справи, за винятком випадку, коли суд з огляду на обставини справи ухвалить рішення про інше.
24.  Таким чином, розгляд заяви Приватного підприємства «Курорти  Приазов'я» здійснюється за правилами Господарського процесуального кодексу України у редакції, яка діяла до 15.12.2017. 
25.  У заяві Приватне підприємство «Курорти  Приазов'я» просить скасувати постанову Вищого господарського суду України від 19.06.2017 і рішення Господарського суду Запорізької області від 06.12.2016 у справі №  908/321/16 та залишити без змін постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2017 у цій справі.
26.   Запорізька обласна рада у своїх письмових поясненнях просить відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства «Курорти  Приазов'я» та залишити без змін оскаржені судові рішення у справі №  908/321/16. При цьому зазначає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, прийнятими відповідно до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.
27.   Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені заявником доводи, а також подані Запорізькою обласною радою пояснення, проаналізувавши правові висновки, викладені у постанові Вищого господарського суду України у даній справі та у постановах Вищого господарського суду України від 21 липня 2010 року у справі №  8/19пд, від 2 березня 2011 року у справі № 36/310, від 31 липня 2014 року у справі №  910/1354/13, від 24 грудня 2015 року у справі № 911/1897/15, від 12 квітня 2016 року у справі №  910/3740/13 та у постанові Верховного Суду України від 14 березня 2007 року у  справі № 21-8во07, Судова колегія вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
28.  Ухвалення різних за змістом судових рішень має місце в разі, якщо суд (суди) касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з подібними предметами спору, підставами позову, змістом позовних вимог, встановленими судом фактичними обставинами й однаковим матеріально-правовим регулюванням спірних правовідносин дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків, покладених в основу цих судових рішень.
29.   Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об'єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка встановлення правильності яких не належить до компетенції Касаційного господарського суду.
30. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 111^16 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час подання заяви) заява про перегляд судових рішень господарських судів може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.
31. Слід відзначити, що предметом позову у цій справі є зобов'язання (спонукання) відповідачів укласти з позивачем як з переможцем аукціону договір купівлі-продажу комплексу будівель та споруд, виставлених на аукціон. Предметом же зустрічного позову є вимога про визнання недійсними результатів проведення аукціону та скасування протоколу аукціону, а підставою цих позовних вимог було недотримання порядку підготовки і проведення аукціону.
32.  Водночас, у долучених до заяви як прикладах неоднакового застосування норм матеріального права копіях судових рішень судів касаційної інстанції, а також в постанові Верховного Суду України від 14 березня 2007 року у  справі № 21-8во07, предметами позовів є визнання недійсними договорів, а не результатів аукціону. Окрім того, підставами позовів у цих справах було додержання (недодержання) вимог, необхідних для чинності правочину, а не недотримання порядку підготовки і проведення аукціону з продажу комунального майна, що мало місце у цій справі.   
33.   Приймаючи оскаржені рішення у даній справі, суди виходили з того, що при підготовці до проведення спірного аукціону не було здійснено добору суб'єкта оціночної діяльності на конкурсних засадах, а договір на проведення такої оцінки в порушення норм чинного законодавства укладено не органом місцевого самоврядування, що є порушенням положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
34. Водночас, у справах №№ 8/19пд, 36/310, 910/1354/13, 911/1897/15, 910/3740/13, 21-8во07, копії постанов яких надані на підтвердження підстав для перегляду Верховним Судом України, визначених пунктами 1 і 3 частини першої статті 111^16 ГПК України, судами не застосовувалися положення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».
35. Викладене свідчить про відсутність неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.
36. Стосовно посилань заявника на необхідність захисту його «законних очікувань» на набуття права власності в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод колегія суддів зазначає про наступне.
37.   Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Однак, у цій справі не відбулося переходу права власності на спірне майно до заявника.
38. Доводи заявника про необґрунтованість незастосування практики  Європейського суду з прав людини, зокрема зроблених Високим судом висновків у справах «Стретч проти Об'єднаного Королівства» та «Федоренко проти України» у розрізі застосування принципу «належного урядування» є безпідставними, оскільки судами першої та касаційної інстанцій встановлено порушення вимог законодавства при підготовці і проведенні аукціону, чого не мало місця у зазначених вище справах, які розглядав Європейський суд з прав людини.
39.  Слід відзначити і про різний характер правовідносин у цих справах та в даній.
40.  Разом із тим, у пункті 71 рішення в справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов'язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.  
41.   Однак, у даній справі має місце не помилка державного органу, а підготовка і проведення аукціону з продажу майна, що є власністю територіальних громад, сіл, селищ, міст Запорізької області, з порушенням вимог закону. 
42.  Відповідно до частини першої статті 111^26 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.  
43.   У зв'язку з наведеним, оскільки судова колегія не виявила обставин, які б свідчили про неоднакове застосування норм матеріального права при вирішенні цієї справи, слід відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства «Курорти Приазов'я».
44. Відповідно до положень частини четвертої статті 49 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.
45. Враховуючи висновок колегії суддів про відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства «Курорти Приазов'я», судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи, покладаються на заявника. 

На підставі викладеного та керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, статтями 111^14, 111^23, 111^24, 111^26  Господарського процесуального кодексу України в редакції до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.            У задоволенні заяви Приватного підприємства «Курорти Приазов'я» про перегляд Верховним Судом України судових рішень у справі № 908/321/16 відмовити. 
2.          Постанова є остаточною, набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає оскарженню. 

Головуючий                                                                                          В.Г. Пєсков
Судді                                                                                                       Л.Й. Катеринчук
                                                                                          В.Я. Погребняк