ПОСТАНОВА
Іменем України

26 вересня 2018 року 
м. Київ
справа № 826/505/15
адміністративне провадження № К/9901/3306/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного  адміністративного суду:
судді-доповідача - Анцупової Т. О.,
суддів - Кравчука В. М., Стародуба О. П., 
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №  826/505/15
за позовом ОСОБА_2 до Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Заступника директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Вавриш А. В., Департаменту земельних відносин виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Центру надання адміністративних послуг апарату Київської міської ради (КМДА), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Стафед», про визнання протиправними дій та зобов'язати вчинити певні дії, 
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року (суддя Кузьменко В. А.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року (колегія суддів: Ключкович В. Ю., Петрик І. Й., Собків Я. М.),  встановив:

І. ПРОЦЕДУРА 
1. 15 січня 2015 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Окружного  адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Київської міської державної адміністрації щодо здійснення неналежного контролю за опрацюванням, наданням відповідей та висновків структурними підрозділами частині опрацювання проекту землеустрою для передачі у приватну власність позивачу земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_2;

- визнати протиправними дії Департаменту містобудування та архітектури щодо надання висновку від 03 вересня 2014 року № 8610/0/12-1/27 стосовно відмови в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки площею 0,10 га, яка розташована по АДРЕСА_2, та скасувати цей висновок, про що винести відповідне рішення;

- визнати протиправними дії заступника Департаменту містобудування та архітектури Вавриша А. В. щодо підписання висновку від 03 вересня 2014 року № 8610/0/12-1/27; 

- зобов'язати державного адміністратора дозвільного центру апарату Київської міської ради (КМДА) зареєструвати заяву позивача на одержання документа дозвільного характеру для подальшої підготовки проекту рішення Київської міської ради про виділення земельної ділянки у приватну власність площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_2; 

- зобов'язати Департамент земельних ресурсів вчинити дії щодо погодження проекту землеустрою для передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_2; 

- зобов'язати Департамент містобудування та архітектури у визначеному чинним законодавством порядку і строки надати відповідний висновок щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень стосовно передачі позивачу земельної ділянки площею 0,10 га безоплатно у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_2; 

- зобов'язати Департамент земельних ресурсів вчинити дії щодо підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу у приватну власність позивачу земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані по АДРЕСА_2; 

- зобов'язати Київську міську раду вчинити дії щодо прийняття рішення відведення земельної ділянки площею 0,10 га громадянину ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на шосе Житомирському, 15 км., ділянка АДРЕСА_1 відповідно до вимог  ст.   112 Земельного кодексу України     та в порядку, встановленому Регламентом Київської міської ради; 

- винести окрему ухвалу в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, щодо посадових осіб КМДА за фальсифікацією містобудівної документації та порушення конституційних прав громадян на реалізацію конституційного права на землю.

2. Позивач звернувся до Голови Київської міської ради із заявою, яка зареєстрована 15 липня 2010 року за № Д-15508, про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - Ділянка). Позивач зазначав, що жодного рішення за його заявою про передачу земельної ділянки Київською міською радою на час розгляду судового спору не прийнято, посилаючись на триваючі порушення з боку суб'єктів владних повноважень.  

На думку позивача, на підставі його заяви від 15 липня 2010 року за № Д-15508 та доручення секретаря Київради О. Довгого від 15 липня 2010 року № 29/233-Д-15508, яким фактично надано дозвіл на підготовку проекту землеустрою, ТОВ «Стафед» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проте, вважає недостовірною відповідь Департаменту містобудування та архітектури від 03 вересня 2014 року № 9610/0/12-1/27-14 щодо невідповідності вимогам чинного законодавства та містобудівній документації відведення Ділянки, як такої, що належить до території спецпризначення, оскільки цільовим призначенням земельної ділянки на АДРЕСА_2 є житлове, житлово-будівельне, гаражне і дачно-будівельне призначення. Отже, така відмова, на думку позивача, не відповідає підставам для відмови, які встановлені      ст.      118 Земельного кодексу України. Тому позивач вважає, що Департаментом землеустрою мали бути б вчинені дії щодо опрацювання, погодження проекту землеустрою, Департаментом містобудування та архітектури - надання відповідного висновку щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень, а Київською міською радою винесення зазначеного питання на розгляд сесії та прийняття рішення відповідно до вимог законодавства.

3. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 27 лютого 2015 року позивачеві відмовлено у задоволенні його позовних вимог та постановлено вийти за межі позовних вимог, зобов'язати Київську міську раду розглянути заяву ОСОБА_2, яка зареєстрована 15 липня 2010 року за № Д-15508, про передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1.

4. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року в частині зобов'язання Київської міської ради розглянути заяву ОСОБА_2, яка зареєстрована 15 липня 2010 року за №   Д-15508, про передачу безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, - скасовано, в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року залишено без змін.

5. Не погоджуючись з вказаним рішенням апеляційного суду, позивач 25 травня 2015 року  звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, у якій просив розглянути справу за його особистою участю в загальному порядку; скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року та направити справу № 826/505/15 на новий розгляд.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 травня 2015 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та встановлено десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для подачі заперечення на касаційну скаргу.

7. У запереченні на касаційну скаргу, яке надійшло до Вищого адміністративного суду України 03 березня 2016 року, представник Департаменту (Центру) надання адміністративних послуг апарату Київської міської ради (КМДА) Строяновський О. В. заперечує проти доводів скаржника з підстав, якими керувався суд апеляційної інстанції, приймаючи своє рішення та просить залишити в силі постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року.

8. 31 березня 2016 року до Вищого адміністративного суду України від скаржника надійшли додаткові письмові пояснення до касаційної скарги, у яких наведено додаткові аргументи, що підтверджують позицію скаржника, аналіз судової практики щодо аналогічного предмету спору та додано копії дозволів на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок іншим громадянам.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 серпня 2016 року справа призначена до касаційного розгляду на 08 вересня 2016 року, а в подальшому розгляд справи відкладався на 06 жовтня 2016 року, на 27 жовтня 2016 року та 17 листопада 2016 року.

10. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2016 року задоволено заяву про відвід судді Єрьоміна А. В. від 06 червня 2016 року, після чого справа до розгляду не призначалась.

11. 06 вересня 2016 року від скаржника (ОСОБА_2) надійшли додаткові пояснення, у яких він повідомляє про відповідь Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу КМР на адвокатський запит щодо предмету спору.

12. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.
Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №  2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13. 11 січня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року у справі № 826/505/15 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

14. Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернувся до голови Київської міської ради із заявою про передачу йому безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована 15 липня 2010 року за № 29/233-Д-15508. Додатками до вказаної заяви позивач додав копію паспорту громадянина України та копію довідки ідентифікаційного коду.

16. Згідно із супровідним листом заступника Київського міського голови - секретаря Київради від 15 липня 2010 року № 29/233-Д-15508, адресованого Заступнику директора Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), направлено заяву позивача для розгляду та надання відповіді у встановленому порядку автору, копію Київраді, терміном до 16 серпня 2010 року.

17. Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що листом від 13 серпня 2010 року № 03-25/24189 Головне управління земельних ресурсів повідомило позивача про невідповідність поданих ним документів вимогам земельного законодавства у зв'язку з відсутністю доданих документів, зокрема, графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та згоди землекористувача.

18. На замовлення позивача ТОВ «Стафед» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1.

19. Відповідно до листа Департаменту містобудування та архітектури від 03 вересня 2014 року №   8610/0/12-1/27-14 за підписом заступника директора Вавриша А.   В., адресованого ТОВ «Стафед» на його звернення від 14 травня 2014 року № 115, повідомлено, що відведення земельної ділянки позивачеві для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, не відповідає вимогам чинного законодавства та містобудівній документації, а вказана територія належить до території спецпризначення.

20. Вважаючи такі дії підрозділів та посадових осіб Київської міської державної адміністрації протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

21. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не було доведено подання клопотання позивачем разом зі всіма необхідними документами відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України.

22. Суд першої інстанції не погодився із твердженнями позивача про те, що дозвіл на підготовку проекту землеустрою надано на підставі доручення секретаря Київради О. Довгого від 15 липня 2010 року № 29/233-Д-15508, адже повідомлення на бланку заступника Київського міського голови секретаря Київради від 15 липня 2010 року не містило вказівки щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки.

23. Також судом першої інстанції зроблено висновок про те, що проект землеустрою про відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на проспекті Перемоги (шосе Житомирському), 15 км, ділянка АДРЕСА_1, виготовлений ТОВ «Стафед» на замовлення позивача, розроблений фактично без надання Київською міською радою дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

24. Відсутність в матеріалах справи доказів поданого позивачем клопотання про надання безоплатно у власність спірної земельної ділянки разом із необхідними документами, як це передбачено ст. 118 Земельного кодексу України (чинного на час виникнення спірних відносин) та доказів отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, унеможливлює погодити такий проект землеустрою.

25. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо здійснення неналежного контролю за опрацюванням, наданням відповідей та висновків структурними підрозділами частині опрацювання проекту землеустрою для передачі у приватну власність позивачу земельної ділянки; про зобов'язання Департаменту земельних ресурсів вчинити дії щодо погодження проекту землеустрою; про зобов'язання Департаменту містобудування та архітектури надати позитивний висновок щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівній документації або ситуації, а також щодо наявних містобудівних умов і обмежень; про зобов'язання Департаменту земельних ресурсів вчинити дії щодо підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу у приватну власність позивачу земельної ділянки; про зобов'язання Київської міської ради вчинити дії щодо прийняття рішення про погодження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки нормативно та документально не підтверджуються й не підлягають задоволенню.

26. Судом першої інстанції зроблено висновок, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Департаменту містобудування та архітектури щодо надання висновку від 03 вересня 2014 року № 8610/0/12-1/27 щодо відмови в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки та скасування цього висновку та вимог про визнання протиправними дій Вавриша А. В. щодо підписання такого висновку не підлягали задоволенню. Суд першої інстанції зазначає, що зазначений лист від 03 вересня 2014 року № 8610/0/12-1/27 є відповіддю на звернення ТОВ «Стафед», не є висновком та не містить ознак відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

27. Суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням неподання позивачем усіх передбачених ст. 118 ЗК України документів, доводи позивача про належність спірної земельної ділянки до земель будівництва житлових будинків, не стосувалися обставин справи.

28. Також відповідно до висновків суду першої інстанції позовні вимоги до Центру надання адміністративних послуг апарату Київської міської ради (КМДА) не підлягали задоволенню, адже позивачем не було надано жодних підтверджень звернення до цього органу.

29. Судом першої інстанції у зв'язку з відсутністю підтвердження розгляду заяви позивача про передачу безоплатно у власність земельної ділянки відповідно до ст. 11 КАС України зроблено висновок про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов'язання Київської міської ради розглянути таку заяву у встановленому законом порядку.

30. Суд апеляційної інстанції погодився і з тим, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій Департаменту містобудування та архітектури щодо надання висновку від 03 вересня 2014 року № 8610/0/12-1/27 щодо відмови в наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою земельної ділянки, скасування цього висновку та позовні вимоги про визнання протиправним дій Вавриша А. В. щодо підписання такого висновку, оскільки лист Департаменту містобудування та архітектури від 03 вересня 2014 року № 8610/0/12-1/27 є відповіддю на звернення ТОВ «Стафед», та не є висновком, а також не має ознак відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою; крім того, встановлено відсутність підстав для надання дозволу на розроблення документації із землеустрою у зв'язку із ненаданням позивачем документів, передбачених ч.      7 ст. 118 Земельного кодексу України.

31. Судом апеляційної інстанції, як і судом першої інстанції не встановлено порушення Центром надання адміністративних послуг прав чи інтересів позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із будь-якими заявами до Центру надання адміністративних послуг, у тому числі щодо одержання документа дозвільного характеру для подальшої підготовки проекту рішення Київської міської ради про виділення земельної ділянки, або докази вчинення Центром будь-яких дій, що стосуються одержання у власність земельної Ділянки.

32. Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погодився з висновком суду першої інстанції про необхідність виходу за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача та зобов'язання Київської міської ради розглянути таку заяву у встановленому законом порядку, оскільки, доводи позивача про надання разом із заявою всіх необхідних документів спростовані. Подані до суду апеляційної інстанції копії схем розміщення земельних ділянок містять відмітку про їх отримання начальником відділу у вересні 2010 року, тобто після надіслання позивачу листа від 13 серпня 2010 року № 03-25/24189 Головним управлінням земельних ресурсів, яким позивача повідомлено про невідповідність клопотання вимогам земельного законодавства у зв'язку з відсутністю доданих документів, зокрема, графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та згоди землекористувача. 
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
33. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважаючи їх такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року, а справу направити на новий розгляд.
34. Позивач вважає, що у відповідності до Регламенту розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві затвердженого рішенням Київської міської ради від 15 липня 2004 року № 457/1867 питання про прийнятність заяви про надання безоплатно у власність земельної ділянки вирішується на стадії її подання, тому факт прийняття заяви свідчить про подання позивачем усіх необхідних документів за формою та порядком встановлених законом.
35. Позивач вважає, що судами було не вірно зроблено висновки про необхідність відмови в задоволені його позовних вимог через подання ним «заяви» про надання безоплатно у власність земельної ділянки, а не «клопотання», як це вимагало законодавство, через відсутність затвердженої форми такого клопотання.
36. Зазначає, що судами не було встановлено факт отримання або не отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою. Вважає, що ним було отримано дозвіл на розроблення проекту землеустрою і таким дозволом є доручення секретаря Київської міської ради.
37. Судами було не повно встановлено обставини справи через не залучення свідків за його клопотанням та не врахування інформації опублікованої інтернет виданням ZIK.
38. Вважає, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою бездіяльність Департаменту містобудування та архітектури, якою грубо порушено п. 2,4-6 ст. 186-1 Земельного кодексу (чинного на час виникнення спірних відносин) через не прийняття рішення про погодження або не погодження проекту землеустрою.
39. Скаржник вказує, що судами обох інстанцій не досліджено та не встановлено законність рішення суб'єкта владних повноважень, а саме: рішення Київради від 28 березня 2002 року, яким було внесено зміни до Генерального плану міста Києва, та змінене цільове призначення земельної ділянки на житлове, житлово-будівельне, гаражне і дачно-будівельного призначення. Тож, на час подання позивачем заяви до Київської міської ради про виділення Ділянки, землі на яких вона розташована, не були землями спецпризначення, колективних садів та дач.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
40. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах касаційного перегляду, відповідно до ст.  341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
41. Предметом спору в даній справі є дотримання вимог законодавства суб'єктами владних повноважень і прийняття рішень на виконання ст. 118 ЗК України.
42. Щодо доводів касаційної скарги викладених у п. 34 цієї постанови, Суд зазначає, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок встановлено ст. 118 ЗК України.
42.1. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України особа зацікавлена в отриманні безоплатно  у власність земельної ділянки подає клопотання з зазначенням цільового призначення та орієнтовних розмірів земельної ділянки. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
42.2. Частиною 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
42.3. З метою забезпечення ефективного і оперативного вирішення питань землекористування відповідно до положень законодавства України Київською міською радою рішенням від 15 липня 2004 року № 457/1867 затверджено Регламент розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві (далі - Регламент).
42.4. Відповідно до ч. 9 ст. 8 Регламенту встановлено підстави для відмови на розроблення документації та вимоги до такої відмови.
42.5. Відповідно до змісту ст. 118 ЗК України та ч. 9 ст. 8 Регламенту не передбачено такої підстави для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, як надання зацікавленою особою не повного переліку документів, отже прийняття клопотання про  отримання земельної ділянки у власність не може свідчити про його відповідність вимогам ст. 118 ЗК України, адже Регламентом не передбачено порядку не прийняття таких клопотань.
42.6. Крім того, встановлені судами факти ведення листування між підрозділами Виконавчого комітету Київської міської ради, позивачем та третьою особою свідчить про намагання отримати додаткові документи перелічені в ч. 6 ст. 118 ЗК України для розгляду клопотання.
43. Щодо доводів касаційної скарги викладених у п. 35 цієї постанови, Суд зазначає, що вказані доводи не відповідають змісту рішень судів попередніх інстанцій.
44. Щодо доводів касаційної скарги викладених в п.   36 цієї постанови, Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які приймаються на пленарних засіданнях після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
44.1. Враховуючи, що ч. 7 ст. 118 ЗК України передбачено надання дозволу на розробку проекту землеустрою місцевою радою, то такий дозвіл повинен надаватися у формі рішення відповідної ради прийнятому на пленарному засіданні.
44.2. Отже, судами попередніх інстанцій було вірно встановлено факт відсутності у позивача дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
45. Щодо доводів касаційної скарги викладених в п. 38 цієї постанови, Суд зазначає, що погодження проекту землеустрою здійснюється після отримання розробленого проекту землеустрою, - дозвіл на який надається органом місцевого самоврядування. Враховуючи, що судами попередніх інстанцій встановлено відсутність дозволу на розробку проекту землеустрою, то і наслідки передбачені в ч. 8 ст. 118 ЗК України не настали. 
45.1. Погодження проекту землеустрою відповідно до змісту ч. 8 ст. 118 ЗК України та ч. 6 ст. 186-1 ЗК України здійснюється за умови відповідності положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. 
45.2. З урахуванням не дотримання стадійності процедури отримання земельної ділянки суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.
46. Щодо доводів касаційної скарги викладених у п.   39 цієї постанови, Суд зазначає, що з урахуванням попередніх висновків, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про те, що вказані обставини не стосуються предмету розгляду у даній справі (пункт 40 цієї постанови).
47. Щодо доводів касаційної скарги викладених у п.   37 цієї постанови, Суд зазначає, що суди під час вирішення справи оцінюють доцільність долучення доказів та використання певних засобів доказування на власний розсуд, певні фактичні обставини можуть встановлюватись у справі тільки відповідними доказами. Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є перевірка дотримання вимог законодавства суб'єктами владних повноважень і прийняття рішень на виконання ст. 118 ЗК України, відповідними доказами є документальні підтвердження прийняття або не прийняття відповідних рішень.
48. Розглядаючи питання про щодо вимог касаційної скарги позивача Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
49. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, процедура розгляду заяви позивача про отримання безоплатно земельної ділянки триває значний період часу, понад строки встановлені ст.     118 ЗК України, без отримання рішення за результатами її розгляду, на думку Суду порушує права позивача через перебування його у стані невизначеності.
50. Тому, Суд вважає, що судом першої інстанції вірно було застосовано норми ст. 11 КАС України та з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача прийнято рішення на користь позивача про зобов'язання розглянути його заяву про передачу безоплатно у власність земельної ділянки.
51. Відповідно ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
62. Враховуючи наведене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення без змін постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2015 року і скасування постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року.
Керуючись ст. 242, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2015 року скасувати.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповіда  Т. О. Анцупова
Суддя                                                                                                                          В. М. Кравчук 

Суддя                                                                                                    О. П. Стародуб