ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/24482/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,
за участю помічника судді Курмишевої А.Г. (за дорученням головуючого судді),

учасники справи:
позивач - приватне акціонерне товариство "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" (далі - ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння"),
представники позивача: Лазоренко Т.В. - адвокат (посвідченні від 07.03.2017                  НОМЕР_1);
Матенко Т.І. - адвокат (свідоцтво від 27.04.2018 НОМЕР_2),  
відповідач - публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз"),
представник відповідача - Печерний С.Л. - адвокат (посвідчення від 24.11.2017                НОМЕР_3),
третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (далі - ТОВ "Нафтогаз-Альянс"),
представник третьої особи - Бакулін О.Ю. - адвокат (посвідчення від 25.03.2004             НОМЕР_4),

розглянув касаційну скаргу ТОВ "Нафтогаз-Альянс"
на рішення господарського суду міста Києва  від 13.04.2017 
(суддя Шкурдова Л.М.) 
та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018
(головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Тищенко А.І. і Михальська Ю.Б.) 
у справі № 910/24482/16
за позовом ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" 
до публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"
про спонукання вчинити дії, 
третя особа -  ТОВ   "Нафтогаз-Альянс", та 
за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, -  ТОВ   "Нафтогаз-Альянс"
до ПАТ "Укртрансгаз"
про спонукання до вчинення дій,
третя особа - ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння".

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Укртрансгаз"      про спонукання вчинити дії.

Позов мотивовано, зокрема, таким. 15.06.2016 між позивачем та ТОВ "Нафтогаз-Альянс" укладено договори на постачання природного газу у липні 2016 року № ПГ-Т/16-007/20, №ПГ-Т/16-007/21, №ПГ-Т/16-007/22, №ПГ-Т/16-007/23 та №ПГ-Т/16-007/24. Позивач зазначає, що у зв'язку з порушенням ТОВ "Нафтогаз-Альянс" порядку та умов оплати природного газу позивач зменшив обсяги поставки ТОВ "Нафтогаз-Альянс" природного газу та подав ПАТ      "Укртрансгаз" коригуючі номінації. Оскільки обсяги поставки природного газу ТОВ "Нафтогаз-Альянс" були зменшені, то, як вказує позивач, у нього залишився нереалізований природний газ в обсязі 1 499,996 тис.куб.м, у зв'язку з чим він надав відповідачу акт приймання-передачі природного газу при закачуванні в підземному сховищі газу (далі - ПСГ; у липні 2016 року) в обсязі 1 499,996 тис.куб.м. Однак відповідач здійснив закачування природного газу в обсязі 499,996 тис.куб.м, а в іншій частині (в обсязі 1 000 тис.куб.м) закачування природного газу не здійснив, що й стало підставою для звернення позивача з позовом про зобов'язання відповідача підписати акт приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ (у липні 2016 року) в обсязі 1 000 тис.куб.м.

ТОВ "Нафтогаз-Альянс" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "Укртрансгаз" про спонукання до вчинення дій, а саме: зобов'язати ПАТ "Укртрансгаз" підписати акт приймання - передачі природного газу при закачуванні в ПСГ за договором на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу від 15.04.2015 №1504000410 в обсязі 713,608 тис.куб.м за липень 2016 року, по формі, доданій до відповідної позовної заяви.

Дані вимоги мотивовано тим, що ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" передало ТОВ "Нафтогаз-Альянс" природний газ в обсязі 3 580 600 куб.м, а не 2 580 000 куб.м, як зазначає ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння", у зв'язку з чим за липень 2016 року у третьої особи      виник позитивний небаланс, обсяг якого становив 713,608 тис.куб.м, а, отже,      ПАТ "Укртрансгаз" (відповідач) повинне було провести закачування природного газу в ПСГ третьої особи та підписати акт приймання-передачі природного газу при закачуванні у ПСГ в обсязі 713,608 тис.куб.м. Відмова відповідача від підписання вказаного акта стала підставою для звернення третьої особи з позовом до суду.      

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.04.2017:  у задоволенні позову       ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" відмовлено; у задоволенні позову ТОВ "Нафтогаз-Альянс" відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивовано недоведеністю порушення прав ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" та ТОВ "Нафтогаз-Альянс" відповідачем.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018: рішення господарського суду міста Києва від 13.04.2017 змінено; позов ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" задоволено; зобов'язано ПАТ "Укртрансгаз" вчинити дії, а саме підписати акт приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ (в липні 2016 року) в обсязі 1 000 тис.куб.м, по формі, доданій до позовної заяви у трьох оригінальних примірниках; стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" на користь ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" 1   378 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1 515, 80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги; в іншій частині рішення залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована наявністю підстав для задоволення позову ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння".

ТОВ "Нафтогаз-Альянс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою (з додатковими поясненями), в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у частині задоволення позову ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" і скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 та рішення господарського суду міста Києва від 13.04.2017 у частині відмови у задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами, прийнявши нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ "Нафтогаз-Альянс". Касаційну скаргу мотивовано таким: 

-  справу у суді апеляційної інстанції розглянуто та вирішено неуповноваженим складом суду;
- задовольняючи позов ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння", колегія суддів Київського апеляційного господарського суду відійшла від власної правової позиції, висловленої у постанові від 11.03.2014 у справі № 910/18571/13;
- суд апеляційної інстанції невірно визначив, що адресований ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" лист на адресу транспортувальника (перевізника) ПАТ "Укртрансгаз" про зменшення обсягу газу є достатнім для зміни предмета договорів купівлі-продажу, чим порушив статтю 654 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);
- суд апеляційної інстанції невірно визначив правову природу відносин між сторонами спору та порушив положення статті 334 ЦК України;
- судом апеляційної інстанції проігноровано приписи Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015      № 2493    (далі - Кодекс ГТС), чим допущено їх порушення;
- судом апеляційної інстанції застосовано невірний спосіб захисту прав ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння".

У додаткових поясненнях до касаційної скарги ТОВ "Нафтогаз-Альянс" просить, зокрема, "надати можливість ТОВ "Нафтогаз-Альянс" подати відповідні судові рішення " і "у зв'язку з цим продовжити строки розгляду справи". Проте скаржником не обґрунтовано й не доведено належним чином відсутності у нього можливості подати до суду будь-які необхідні, на його думку, документи й матеріали до або на час розгляду даної касаційної скарги. Перебування представника названого товариства у відпустці не свідчить про таку відсутність, оскільки товариством не подано доводів і доказів на підтвердження неможливості заміни відповідного представника, у разі необхідності, на час його відпустки іншою особою.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" просить у задоволенні касаційної скарги ТОВ "Нафтогаз-Альянс" відмовити повністю, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 залишити в силі. Згідно з доводами ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння", викладеними у відзиві на касаційну скаргу:
- позивачем вірно обрано спосіб судового захисту з огляду на специфіку правовідносин між позивачем та відповідачем та специфічність діяльності названих суб'єктів господарювання у конкретній галузі господарства; 
- ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" було направлено ПАТ "Укртрансгаз" заявку (номінацію) на закачування 1 499,996 тис.куб.м природного газу та надано три примірники акта приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ (у липні) в обсязі 1 499,996 тис.куб.м, однак ПАТ "Укртрансгаз" здійснило заміщення природного газу на 499 тис.куб.м газу і безпідставно не здійснило його на 1 000,000 тис.куб.м. Підписання такого акта приймання-передачі газу передбачено пунктом 2.12 договору зберігання (закачування) природного газу від 15.04.2015 № 1504000501 та є юридичним фактом, який засвідчує, хто є власником спірного обсягу газу та де такий газ знаходиться;
- строки оплати ТОВ "Нафтогаз-Альянс" загальної вартості природного газу за договорами купівлі-продажу є порушеними, тому позивач мав право застосувати пункт 5.5 договорів купівлі-продажу в частині одностороннього зменшення обсягів передачі природного газу;
- хибним є твердження ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про те, що з моменту відпуску газу з точки виходу ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" у газотранспортну систему ТОВ "Нафтогаз-Альянс" одразу отримує права власності на замовлений газ, оскільки для переходу права власності, а, отже, і для визначення обліку газу за третьою особою необхідний правовстановлюючий документ, а саме акт приймання-передачі природного газу, оформлений ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" та ТОВ "Нафтогаз-Альянс", однак такий акт відсутній;
- з урахуванням поданих позивачем відповідачу для формування алокації звітних документів обліку природного газу за липень 2016 року право власності на обсяг 1 000,000 тис.куб.м газу належить позивачу. ПАТ "Укртрансгаз" незаконно розпоряджається природним газом ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" в обсязі 1 000,000 тис.куб.м, оскільки відповідачу не належать будь-які права щодо вказаного обсягу природного газу. Відмова відповідача від підписання акта приймання-передачі із власником такого газу (ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння") при закачуванні в ПСГ (у липні 2016 року) в обсязі 1 000,000 тис.куб.м є безпідставною та такою, що не відповідає умовам договору на зберігання. 

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим господарським судом у справі встановлено, зокрема, таке.  
15.06.2016 ТОВ "Нафтогаз-Альянс" (покупець) та ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" (продавець) укладені договори купівлі-продажу природного газу на липень 2016 року, а саме договори купівлі-продажу природного газу №№ ПГ-Т/16-007/20, ПГ-Т/16-007/21, ПГ-Т/16-007/22, ПГ-Т/16-007/23, ПГ-Т/16-007/24, предметом      яких є обов'язок продавця      передати у власність покупця та обов'язок      покупця      прийняти і оплатити на умовах цього договору природний газ. За умовами укладених договорів  загальний обсяг природного газу, який ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" зобов'язане передати складає, 4 000,000 тис.куб.м. 
Пунктами 3.1 - 3.3 даних договорів купівлі-продажу визначено, що передача газу здійснюється на вході в газотранспортну систему ПАТ "Укртрансгаз". Кількість газу, що передається, визначається у відповідності з обсягом, що вказаний у пункті 1.3 даних договорів. Передача фактичного обсягу газу за звітний місяць оформлюється сторонами актом приймання-передачі газу.
Враховуючи, що купівля-продаж природного газу здійснюється для його постачання споживачам через приєднану мережу, відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу ГТС ТОВ "Нафтогаз-Альянс" як покупець за договорами купівлі-продажу газу уклало з оператором газотранспортної системи - ПАТ "Укртрансгаз"  договір транспортування природного газу від 17.12.2015 №1512000855.
Пунктом 2.3 даного договору визначено, що ПАТ "Укртрансгаз" зобов'язалося надавати ТОВ "Нафтогаз-Альянс" послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій та послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.
З метою здійснення зберігання природного газу 15.04.2015 ТОВ "Нафтогаз-Альянс" (замовник, покупець)      та      ПАТ "Укртрансгаз" (виконавець) укладено договір на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № 1504000410 (далі - Договір на зберігання), за умовами якого:
- замовник передає виконавцю газ на зберігання, у тому числі страховий запас газу (пункт 2.1);
- при прийнятті газу замовника відповідно до Договору на зберігання та/або створення страхового запасу газу виконавець не набуває права власності на прийнятий газ замовника (пункт 2.3); 
- обсяг газу, що передається сторонами при його закачуванні або відборі в/із ПСГ, у відповідному місяці оформляється актом приймання-передачі газу. Акти приймання-передачі газу підписуються сторонами та скріплюються печатками сторін до 15-го числа місяця, наступного за звітним. В актах приймання-передачі газу вказується обсяг газу, у тому числі страхового запасу газу, що закачаний або відібраний в/із ПСГ (пункт 2.12);
- у випадку купівлі/продажу замовником газу в ПСГ замовник зобов'язується скласти акт приймання-передачі газу з продавцем/покупцем та протягом 10-ти днів з дати складання погодити цей акт з виконавцем (пункт 2.13).
15.04.2015 ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" - продавцем за договорами купівлі-продажу газу (замовник) та ПАТ "Укртрансгаз" (виконавець) укладено договір на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу № 1504000501, за умовами якого виконавець зобов'язується протягом строку, визначеного договором, зберігати в ПСГ природний газ,  у тому числі страховий запас газу, переданий йому замовником, та повернути замовнику газ у кількості, визначеній у договорі, а замовник зобов'язався      внести плату за послуги із зберігання (закачування, зберігання, відбору) у встановлені договором строки.
Предметом даного позову є вимога позивача зобов'язати відповідача      підписати акт приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ (в липні 2016 року) в обсязі 1 000 тис.куб.м газу, який, на думку позивача, залишився нереалізованим у зв'язку зі зменшенням обсягів поставки третій особі газу згідно укладеними сторонами договорами купівлі-продажу природного газу.
ТОВ "Нафтогаз-Альянс" як замовником послуг транспортування листом від 17.06.2016 № 972/4 відповідно до вимог абзацу першого пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС подано місячну номінацію на липень 2016 року, в якій вказано, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" подає у точці входу "Видобувна компанія Укрнафтобуріння" 4000,0 тис.куб.м природного газу.
Позивач листом від 22.06.2016 №112/1-06/16 відповідно до абзацу четвертого пункту 2 глави 2 розділу XI Кодексу ГТС узгодив (як газовидобувне підприємство) місячну номінацію ТОВ "Нафтогаз-Альянс" на липень 2016 року у точці (входу ЕІС-код 562Е-92-00001408) "Видобувна компанія Укрнафтобуріння" в обсязі 4000,0 тис.куб.м природного газу.
Відповідач як оператор газотранспортної системи підтвердив ТОВ      "Нафтогаз-Альянс" місячну номінацію на липень 2016 року в точці входу "Видобувна компанія Укрнафтобуріння" в обсязі 4000,0 тис.куб.м природного/газу, що стало підставою для фактичного надання послуг транспортування.
Після цього ТОВ "Нафтогаз-Альянс" як замовник послуг транспортування у порядку, встановленому Кодексом ГТС, надало відповідачу реномінації обсягів природного газу, поданих на точці входу (ЕІС-код 562Е-92- 00001408) до газотранспортної системи від позивача до транспортування на липень 2016 року, тобто змінило попередньо заноміновані обсяги на такий період, а саме:
15.07.2016 подало реномінацію про зміну обсягу природного газу до транспортування на липень 2016 року по точці входу "Видобувна компанія Укрнафтобуріння" (ЕІС-код 562Е-92- 00001408), замінивши такий обсяг на 3 782,600 куб.м;
22.07.2016 подало реномінацію про зміну обсягу природного газу до транспортування на липень 2016 року по точці входу "Видобувна компанія Укрнафтобуріння" (ЕІС-код 562Е-92- 00001408), замінивши такий обсяг на   3 580 600 куб.м.
Відповідно до приписів пункту 6 глави 5 розділу XI Кодексу ГТС відповідач погодив такі реномінації, про що 28.07.2016 було повідомлено ТОВ "Нафтогаз-Альянс" та позивача.
Листом від 21.07.2016 №140-07/16 позивач надав відповідачу корегування місячних обсягів природного газу на липень 2016 року, яким пропонувалося змінити погоджені раніше обсяги передачі природного газу в точці входу до газотранспортної системи "Видобувна компанія Укрнафтобуріння" (ЕІС-код 562Е-92-00001408) для ТОВ "Нафтогаз-Альянс" з 4000,0 тис.куб.м до 1574,490 тис.куб.м.
Однак наведене корегування місячних обсягів природного газу, які попередньо вже були узгоджені газовидобувним підприємством до транспортування для ТОВ "Нафтогаз-Альянс" на липень 2016 року, не передбачені Кодексом ГРС. При цьому позивач у спірних правовідносинах не є замовником послуг транспортування природного газу, а тому не наділений правом здійснення реномінацій чи зміни вже погоджених попередньо номінацій інших замовників послуг транспортування. Відповідачем      як оператором газотранспортної системи не було прийнято      корегування      позивача місячних обсягів природного газу на липень 2016 року до 1 574,490 тис.куб.м.
Позивач повинен був здійснити до 08.08.2016 алокацію за липень 2016 року відносно ТОВ "Нафтогаз-Альянс" по точці входу до газотранспортної системи "Видобувна компанія Укрнафтобуріння" (ЕІС-код 562Е-92- 00001408), тобто підтвердити за липень 2016 року фактичний обсяг (об'єм) природного газу, поданого для транспортування в зазначену точку входу для ТОВ "Нафтогаз-Альянс".
Однак позивач після спливу встановлених Кодексом ГТС строків, 11.08.2016, надав відповідачу місячну алокацію за липень 2016 року, в якій була зазначена передача для ТОВ "Нафтогаз-Альянс" 2 580,000 тис.куб.м, - менше підтвердженого обсягу в наданих узгодженнях, яка (алокація) правомірно не прийнята відповідачем у зв'язку з пропущенням строку  її подання.
Оскільки     позивачем відповідно  до вимог Кодексу ГТС здійснено підтвердження обсягу природного газу, що постачається третій особі, листом від 22.06.2016 №112/1-06/16, надання позивачем реномінацій за договором      транспортування природного газу від 17.12.2015 №1512000855 не передбачено, тому що позивач не є замовником послуг за даним договором, алокація за липень 2016 року, в якій була зазначена передача для ТОВ "Нафтогаз-Альянс" 2 580,000 тис.куб.м, - менше підтвердженого обсягу в наданих узгодженнях подана позивачем лише 11.08.2016, тобто після спливу встановленого Кодексом ГТС строку, суд першої інстанції вважав, що обсяг природного газу, що поставляється третій особі у липні 2016 року, встановлено на рівні 3 580 600 куб.м згідно з реномінацією третьої особи від 22.07.2016. 
За змістом укладених договорів зберігання та Кодексу      ГТС відповідач як оператор газотранспортної системи     здійснює відбір та закачування природного газу в ПСГ згідно із складеним газовидобувним підприємством та покупцем (замовником послуг) актом приймання-передачі природного газу, що підтверджує      здійснення господарської операції.
Позивач 11 та 12 серпня 2016 року надав відповідачу звіт замовника послуг транспортування, в якому зазначив закачування природного газу до ПСГ в обсязі 1 500,000 тис.куб.м та 1 499,996 тис.куб.м,      але на підтвердження цього не надав відповідних актів щодо здійснення даної операції, які були б укладені з покупцем природного газу.
ТОВ "Нафтогаз-Альянс" направило відповідачу листа від 15.08.2016 № 1209/2, з яким було надано акти на відбір природного газу з ПСГ, та зазначено, що акти приймання - передачі газу між ТОВ "Нафтогаз-Альянс" та позивачем за липень 2016 року не підписані, тобто відсутні.
Відповідач не є      стороною укладених договорів купівлі-продажу природного газу, під час здійснення своєї діяльності зі зберігання та транспортування природного газу керується укладеними договором про транспортування природного газу, договорами про зберігання природного газу, Кодексом ГТС, за змістом яких суб'єкти, що здійснюють між собою операції з купівлі-продажу природного газу, оформлюють акти приймання-передачі природного газу та надають один оригінальний примірник підписаного ними акта приймання-передачі природного газу щодо кожного газового місяця оператору газотранспортної системи, а відбір/закачування природного газу в ПСГ здійснюється згідно з актами приймання-передачі природного газу, укладеними покупцем та продавцем.
За відсутності підписаних позивачем (продавцем) та третьою особою (покупцем) актів приймання-передачі природного газу, які підтверджували б передачу від позивача третій особі природного газу в обсязі 3 580 600 куб.м, у відповідача відсутні підстави для підписання акта приймання-передачі природного газу при закачуванні в ПСГ третьої особи за договором на зберігання (закачування, зберігання, відбір) природного газу від 15.04.2015 №1504000410 в обсязі 713,608 тис.куб.м за липень 2016 року, із врахуванням виникнення у третьої особи позитивного небалансу, в зв'язку з чим позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами задоволенню не підлягають.
З огляду на те, що відповідно до умов Кодексу ГТС позивачем було погоджено номінацію третьої особи на транспортування природного газу, подання позивачем реномінації не передбачено Кодексом ГТС, оскільки позивач не є замовником за договором транспортування природного газу, та алокація за липень 2016 року      подана позивачем після закінчення встановлених цим кодексом строків, суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача підписати акт приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ у липні 2016 року в обсязі 1 000 тис.куб.м, у зв'язку з чим у позові відмовив. 
Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, виходив з таких обставин та висновків.
Згідно з нормами глави 9 Розділу ХІ Кодексу ГТС (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі подання замовником послуг транспортування реномінації обсягів природного газу для точок входу від газовидобувних підприємств, для точок виходу до прямого споживача, для віртуальних точок входу або віртуальних точок виходу до/з газорозподільних систем та для віртуальних точок входу або віртуальних точок виходу до/з газосховищ оператор газотранспортної системи надсилає газовидобувному підприємству, прямому споживачу, оператору газорозподільної системи, оператору газосховища цю реномінацію протягом 30 хвилин від початку процедури розгляду реномінації.
Газовидобувне підприємство, прямий споживач, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища здійснюють перевірку реномінації та надсилають до оператора газотранспортної системи інформацію про результати перевірки реномінації протягом 45 хвилин з часу одержання реномінації від оператора газотранспортної системи.
Якщо процес перевірки відповідності реномінації для точок входу або точок виходу виявляє невідповідності в реномінаціях, застосовується "правило меншого". При цьому оператор газотранспортної системи підтверджує реномінацію, що визначає обсяг природного газу, встановлений до рівня, меншого, ніж обсяг природного газу, зазначений в реномінаціях.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач погодив вказані реномінації третьої особи (за липень 2016 року), про що 28.07.2016 було повідомлено ТОВ "Нафтогаз-Альянс".
Однак доказів інформування позивача про заявлені реномінації матеріали справи не містять, а відтак не підтверджується узгодження позивачем вказаних реномінацій третьої особи. 
Позивач листом від 21.07.2016 № 140-07/16 надав відповідачу письмове корегування місячних обсягів природного газу на липень 2016 року, яким пропонувалося змінити погоджені раніше обсяги передачі природного газу в точці входу до газотранспортної системи ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння"      (ЕІС-код 562Е-92-00001408) для ТОВ "Нафтогаз-Альянс" з 4000,0 тис.куб.м до 1 574,490 тис.куб.м.
Відповідне зменшення обсягів передачі природного газу від позивача третій особі, позивач обґрунтував тим, що третя особа неналежно виконувала свої      обов'язки за договорами купівлі-продажу, а саме здійснювала оплату природного газу з порушенням встановлених договорами купівлі-продажу строків. Таке право позивача визначене пунктом 5.5 договорів купівлі-продажу, а саме - у випадку порушення покупцем грошових      зобов'язань, визначених пунктами 2.4 та 2.5 договорів купівлі-продажу, продавець має право зменшити обсяг поставки газу      до рівня фактичних платежів, або не передавати/припинити газ покупцю, або розірвати договір в односторонньому порядку і, відповідно, повернути покупцю суму перерахованих ним коштів у рахунок оплати обсягу газу, за вирахуванням нарахованих продавцем санкцій.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" порушено зобов'язання щодо здійснення оплат, зокрема платежів за договорами купівлі-продажу, які мали бути виконані до 10 та 20 липня 2016 відповідно. Тому позивач  мав право застосувати пункт 5.5 договорів купівлі-продажу в частині одностороннього зменшення обсягів передачі природного газу. Крім того, судом встановлено порушення третьою особою проведення остаточних розрахунків за договорами купівлі-продажу та здійснення таких розрахунків не в повній мірі, в тому числі на обсяг природного газу, реномінований третьою особою, а саме 3580,600 тис.куб.м.
Позивач у силу умов договорів купівлі-продажу мав право відмовитися від виконання зобов'язання шляхом зменшення обсягів передачі природного газу третій особі без необхідності повідомлення її про такі дії.
Пунктом 5 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГТС визначено, що відхилення реномінації замовника послуг здійснюється через причини, визначені в пункті 3 глави 2 цього розділу, а також якщо не виконано умови пунктів 1 та 2 цієї глави.
Відповідно до абзацу шостого пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГТС відхилення номінації замовника послуги транспортування може відбуватися у випадку, зокрема, оголошення про це газовидобувним підприємством у точках входу або виходу про обмеження, що робить неможливим надання послуг транспортування за наданою замовником послуг транспортування номінацією.
Тобто Кодексом газотранспортної системи передбачено випадки та підстави корегуванням оператором номінацій замовника на підставі оголошень газовидобувного підприємства.
З листа від 21.07.2016 № 140-07/16 вбачається, що таке оголошення позивач направив відповідачу.
11.08.2016 позивачем подано відповідачу звітні документи за липень 2016 року, а саме:
- звіт про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування  від 10.08.2016 № 1 (Форма.док. - Ф8-3в-а);
- комерційний звіт газовидобувного підприємства від 10.08.2016 №1 за період з 01.07.2016 по 31.07.2016 (Форма док.- Ф8-3в-в);
- реєстр обсягів природного газу власного видобутку, які були передані замовникам послуг транспортування для подачі в точки входу до мереж Оператора ГТС за липень 2016 року.
Судом першої інстанції при оцінці доказів щодо подання позивачем вказаних документів невірно встановлено порушення строків їх подання та наслідки такого порушення.
Відповідно до пунктів 4 та 5 Глави 1 Розділу ХІІ Кодексу ГТС алокація обсягів природного газу для кожного замовника послуг транспортування в точках входу (як віртуальних, так і фізичних) від газовидобувних підприємств виконується відповідним газовидобувним підприємством. Газовидобувне підприємство надсилає алокації обсягів природного газу до оператора газотранспортної системи відповідно до положень пункту 6 глави 2 цього розділу.      Якщо алокація обсягів природного газу не буде виконана в порядку, передбаченому в пункті 4 цієї глави, обсяг природного газу, поданий у відповідних точках входу від газовидобувних підприємств, повинен бути призначений відповідним замовникам послуг транспортування пропорційно підтвердженим оператором газотранспортної системи номінаціям/ реномінаціям, про що мають бути поінформовані замовники послуг транспортування.
Згідно з пунктом 6 Глави 2 Розділу ХІІ Кодексу ГТС алокація обсягів природного газу, зроблена оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газорозподільної системи, газовидобувним підприємством, оператором газосховища або прямим споживачем має бути передана оператору газотранспортної системи в такі, зокрема, терміни:
-                              фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий місяць, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця (підпункт 3);
-                              скореговані фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів впроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця (підпункт 4).
Дана норма передбачає можливість надання як фактичних обсягів, так і скорегованих фактичних обсягів природного газу. Визначення Кодексом ГТС строків подання відповідних звітів не ставить у пряму залежність послідовність подання таких звітів.
Судом першої інстанції помилково було встановлено необхідність подання звітних документів (для проведення алокації) позивачем виключно до 8-го числа наступного місяця, і неподання їх у вказаний строк має наслідком визначення обсягу природного газу, поданого у відповідних точках входу від газовидобувних підприємств відповідним замовникам пропорційно підтвердженим оператором газотранспортної системи номінаціям/ реномінаціям.
Пунктом 6 Глави 2 Розділу ХІІ Кодексу ГТС визначено строки для подання звітних документів, у тому числі для подання скорегованих фактичних обсягів природного газу.
Тобто є обґрунтованим та правомірним надання позивачем звітних документів (алокації) 11.08.2016 з огляду на підпункт 4 пункту 6 Глави 2 Розділу ХІІ Кодексу ГТС, а саме подання алокації до 12 числа наступного місяця.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої в частині відмови ТОВ "Нафтогаз-Альянс"  у задоволенні його позовних вимогах з огляду на відсутність належним чином оформлених між позивачем та третьою осою актів приймання-передачі природного газу на обсяги 713,608 тис.куб.м.
Відповідач здійснив фактичну передачу для транспортування природного газу на обсяг, який у звітних документах вказав позивач, а саме на 2      580,000 тис.куб.м, в іншій частині відповідач відмовив у цьому третій особі.
Тобто відповідач, доводячи порушення позивачем строків для подання звітних документів (для проведення алокації) та безпідставність їх подання після 8-го числа наступного місяця, все ж прийняв для фактичного транспортування природний газ в обсязі 2 580,000 тис.куб.м та фактично застосував алокації позивача.
У зв'язку з поданням 11.08.2016 звітних документів для проведення алокації за липень 2016 року позивач встановив наявність у нього нереалізованого природного газу у липні 2016 року в обсязі 1499,996 тис.куб.м.
На такий обсяг газу позивач, відповідно до листа      від 11.08.2016 № 154/4-08/16, подав ПАТ "Укртрансгаз" для оформлення акт приймання-передачі природного газу при закачуванні в ПСГ (у липні 2016 року) в обсязі 1   499,996 тис.куб.м. 
Проте до 30.09.2016 відповідач ніяким чином не відреагував на поданий до оформлення зазначений акт позивача.      
30.09.2016 відповідач на підставі письмового звернення позивача, а саме листа від 30.09.2016 №189/13-09/16 здійснив часткове закачування природного газу на обсяг 499,996 тис.куб.м. та підписав акт №272/03-16 приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ. В іншій частині, на обсяг 1   000,000 тис.куб.м, відповідач зобов'язання із закачування природного газу на користь позивача не виконав. 
22.11.2016 позивач звернувся до відповідача з листом № 224-11/16 із вимогою надати пояснення щодо невиконання зобов'язань із закачування природного газу позивача як замовника в ПСГ в обсязі 1 000 тис.куб.м. Також позивач вимагав надати пояснення щодо правової підстави закачування відповідачем газу позивача як закачаного невизначеним власником, а також накладення заборони відчуження такого обсягу газу в 1   000,000тис.куб.м. Даний запит відповідачем був залишений без відповіді.
28.11.2016  позивач направив відповідачу листа з проханням здійснити підписання акта приймання-передачі природного газу при закачуванні в ПСГ (в липні 2016 року) в обсязі 1 000,000 тис.куб.м.
01.12.2016 позивач листом №231/3-12/16 повторно звернувся до відповідача з клопотанням про закачування до ПСГ залишку нереалізованого за липень 2016 року природного газу. До листа позивачем додано акт приймання-передачі природного газу при закачуванні шляхом заміщення в ПСГ (в липні 2016 року) в обсязі 1 000 тис. куб.м, підписаний позивачем у трьох екземплярах, для належного оформлення такого акта відповідачем.
ПАТ "Укртрансгаз"   не вчинено жодних дій щодо виконання умов договору про закачування природного газу на підставі неодноразових заявок та вимог ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння".
ПАТ "Укртрансгаз" не заперечує проти наявності у ПГС природного газу в обсязі 1000,000 тис.куб.м, однак безпідставно визначило його як "закачаний невизначеним власником". Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, Кодексом газосховищ не визначено такого поняття, так само як і права відповідача як оператора здійснювати самовільне закачування чи відбір природного газу власника такого газу без належних підстав, визначених нормативними актами та умовами договорів із замовниками відповідних послуг.
Виходячи зі змісту укладених договорів зберігання та Кодексу      ГТС, відповідач як оператор газотранспортної системи  здійснює відбір та закачування природного газу в ПСГ згідно із складеним газовидобувним підприємством та покупцем (замовником послуг) актом приймання-передачі природного газу, що підтверджує   здійснення господарської операції.
Позивачем та третьою особою не узгоджено умови щодо обсягів газу, які фактично повинні були передатися за договорами купівлі-продажу природного газу, - з урахуванням факту недодержання третьою особою умов та порядку оплати за такими договорами.
Позивачем та третьою особою не були підписані акти приймання-передачі природного газу, які відповідно до укладених з відповідачем договорів та вимог Кодексу ГТС є підставою для формування алокації та фактичної передачі природного газу для транспортування на користь замовника послуг транспортування (третьої особи).
15.08.2016 ТОВ "Нафтогаз-Альянс" направило відповідачу листа № 1209/2, яким було надано акти на відбір природного газу з ПСГ, у котрих зазначено, що акти приймання - передачі газу ТОВ "Нафтогаз-Альянс" та позивачем за липень 2016 року не підписані, тобто відсутні.
Таким чином, відповідачем правомірно відмовлено третій особі в закачуванні природного газу в обсязі 713,680 тис.куб.м, оскільки третя особа не надала належних доказів наявності права власності на вказаний обсяг газу. 
Крім того, відповідач обґрунтовано, на підставі звітних документів позивача (сформованої алокації), здійснив фактичну передачу для замовника послуг - третьої особи природний газ саме в обсязі 2   580,000 тис.куб.м.
Враховуючи відсутність належним чином оформлених між позивачем як продавцем та третьою осою як покупцем документів - актів приймання-передачі природного газу та з урахуванням також поданих позивачем на адресу відповідача для формування алокації звітних документів обліку природного газу за липень 2016 року право власності продавця на обсяг 1   000,000 тис.куб.м належить позивачу та ним нікому не передавалося.
Таким чином, ПАТ "Укртрансгаз" незаконно розпоряджається природними газом ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" у обсязі 1   000,000 тис.куб.м, оскільки відповідачу не належать будь-які права на вказаний обсяг природного газу. Законодавством не передбачено поняття "невизначений газ" і право відповідача на розпорядження газом з таких не встановлених законом підстав. Відповідач є тільки оператором, який здійснює виконання доручень власника природного газу з надання послуг.
Тобто відмова відповідача від підписання акта приймання-передачі природного газу із власником такого газу (позивачем) при закачуванні в ПСГ (в липні 2016 року) в обсязі 1         000,000 тис.куб.м. є безпідставною та такою, що не відповідає умовам договору на зберігання.
Причиною подання касаційної скарги стала незгода ТОВ "Нафтогаз-Альянс" з задоволенням позову ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" та відмовою у задоволенні позову ТОВ "Нафтогаз-Альянс".

Суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, з огляду на встановлені ним фактичні обставини справи, врахувавши: що ТОВ "Нафтогаз-Альянс" порушено зобов'язання щодо здійснення оплат за договорами купівлі-продажу від 15.06.2016; право ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" відмовитися від виконання зобов'язання шляхом зменшення обсягів передачі природного газу ТОВ "Нафтогаз-Альянс" без необхідності повідомлення про такі дії; правомірність надання позивачем звітних документів (алокації) 11.08.2016 з огляду на підпункт 4 пункту 6 глави 2 Розділу ХІІ Кодексу ГТС, а саме можливості подання алокації до 12 числа наступного місяця;  незаконність дій ПАТ "Укртрансгаз" щодо самовільного визначення природного газу в обсязі 1      000,000 тис.куб.м, право власності на який належить позивачу, як такого що закачаний невизначеним власником та накладено заборону на його відчуження; що ПАТ "Укртрансгаз" незаконно розпоряджається природними газом ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" в обсязі 1      000,000 тис.куб.м; безпідставність відмови ПАТ "Укртрансгаз" від підписання акта приймання-передачі природного газу із власником такого газу (позивачем) при закачуванні в ПСГ (в липні 2016 року) в обсязі                     1000,000 тис.куб.м та невідповідність такої відмови умовам договору на зберігання; відсутність оформлених належним чином ПАТ "Укртрансгаз" та ТОВ "Нафтогаз-Альянс" актів приймання-передачі природного газу в обсязі 713,608 тим.куб.м, - дійшов висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції. 
Доводи касаційної скарги даного висновку не спростовують.
Посилання скаржника на розгляд та вирішення справи у суді апеляційної інстанції неуповноваженим складом суду, а саме порушення головуючим суддею Отрюх Б.В. частини п'ятої статті 200 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), оскільки Отрюх Б.В. у судовому засіданні отримував документи від представника позивача, а не через судового розпорядника, що створило у представника ТОВ "Нафтогаз-Альянс" уявлення про їх близьке довірительне знайомство, спростовується таким.

Згідно з частинами першою - третьою статті 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в статті 35 ГПК України із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

ТОВ "Нафтогаз-Альянс" було заявлено про відвід судді Отрюха Б.В. з даних підстав, а ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2018 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Нафтогаз-Альянс" про відвід головуючого судді Отрюха Б.В., оскільки заява про відвід головуючого судді Отрюха Б.В. не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності суддів.

З урахуванням встановлених обставин справи Касаційний господарський суд вважає, що інші доводи, викладені у касаційній скарзі, вже спростовано судом апеляційної інстанції. Водночас, зазначаючи про порушення цим судом норм матеріального права, скаржник насправді фактично вдається до заперечення обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями у повторному розгляді справи, та перегляді вже здійсненої названими судами оцінки доказів зі справи, тоді як суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Тому пов'язані з наведеним аргументи ТОВ "Нафтогаз-Альянс" не можуть бути прийняті Касаційним господарським судом.  Саме лише прагнення скаржника ще раз розглянути й оцінити ті ж самі обставини справи і докази в ній не є достатньою підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

У "додаткових поясненнях" до касаційної скарги ТОВ "Нафтогаз-Альянс" зазначає також про ту обставину, що ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" дій "в належній формі" щодо розірвання договору купівлі-продажу або спрямованих на односторонню відмову від своїх зобов'язань за цими договорами протягом липня 2016 року не здійснювало. Однак з урахуванням наведеного припису частини другої статті 300 ГПК України згадана (як і будь-які інші) фактична обставина не може встановлюватися та досліджуватися судом касаційної інстанції. Водночас, як вказується скаржником, "під час розгляду справи в апеляційній інстанції дана обставина сторонами не обговорювалася та судом не досліджувалися". При цьому скаржником не зазначено й не обґрунтовано того, що він як учасник справи був позбавлений права і можливості заявити в судах попередніх інстанцій про таку обставину (якщо, на його думку, вона мала значення для розгляду справи) й подати суду відповідні доводи та докази, які той міг би дослідити.
Не можна погодитися й з доводами скаржника стосовно того, що судом апеляційної інстанції застосовано невірний спосіб захисту прав ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" шляхом зобов'язання відповідача підписати акти приймання-передачі шляхом заміщення. Так, відповідно до статті 55 Конституції України, яка (Конституція) має найвищу юридичну силу, кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. 
Абзацом другим частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом (крім зазначених в абзаці першому цієї частини), що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частиною другою статті 5 ГПК України визначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Верховним Судом України свого часу неодноразово викладався правовий висновок (у справах №№ 6-20цс11, 6-32цс13, 6-55цс15) щодо можливості захисту порушеного цивільного права чи інтересу і в спосіб, не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Касаційний господарський суд не вбачає підстав для відступу від цього правового висновку, більш того, вважає його таким, що повністю узгоджується із засадою верховенства права (статті 2, 11 ГПК України).
Обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не заборонений законом і узгоджується з наведеними в оскаржуваній постанові положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Касаційний господарський суд бере до уваги доводи, викладені у відзиві ПАТ "ВК "Укрнафтобуріння" на касаційну скаргу, як такі, що узгоджуються з обставинами справи, встановленими попередніми судовими інстанціями, у залежності від яких (обставин) і прийнято судові рішення по суті спору.

Поряд з тим, як відзначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" (заява № 24465/14), право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули цієї Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права, одним з основоположних аспектів якого є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхні рішення, що набрали законної сили, не може ставитися під сумнів (див. також справу "Брумареску проти Румунії, заява № 28342/95). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (справа "Рябих проти Росії", заява № 52854/99), існування яких скаржником не зазначено й не обґрунтовано. 

З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення суду апеляційної інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що застосоване судом з урахуванням встановлених ним фактичних обставин справи і наявних у ній доказів. 

У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, витрати з оплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2018 у справі №   910/24482/16 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                        І. Булгакова

Суддя                                                                           Б. Львов