ПОСТАНОВА
Іменем України

25 вересня 2018 року 
м. Київ
справа №163/2569/15-а
касаційне провадження №К/9901/6429/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Гончарової І.А.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 10.11.2015 (суддя Войтюк Л.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 (головуючий суддя - Яворський І.О., судді: Кухтей Р.В., Нос С.П.) у справі № 163/2569/15-а за позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Волинської митниці ДФС Степаняна Геннадія Григоровича про визнання протиправними дій, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до заступника начальника Управління аналізу ризиків та протидії митним правопорушенням Волинської митниці ДФС Степаняна Геннадія Григоровича, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову від 30.09.2015                                        № 1250/20505/2015 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою          статті 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в суму 8500,00 грн., а також закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення. 
Любомльський районний суд Волинської області постановою від 10.11.2015 в задоволенні адміністративного позову відмовив. 
Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16.06.2016 залишив постанову Любомльського районного суду Волинської області від 10.11.2015 без змін. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 оскаржив їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Любомльського районного суду Волинської області від 10.11.2015, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 та задовольнити позов. 
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: частини другої статті 95, статті 460, частини третьої статті 470, статей 526, 530, 531 Митного кодексу України, статей 70, 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, наголошує, що автомобіль «Опель Вектра», номер кузову НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща, не був вивезений позивачем за межі митної території України не внаслідок його винних протиправних дій (умислу чи необережності), а в результаті непереборної       сили - перебування транспортного засобу на ремонті. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 14.08.2015 о 19.32 год. через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС у режимі транзиту позивачем ввезено на митну територію України транспортний засіб марки «Опель Вектра», номер кузову НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща.
Станом на 15.09.2015 зазначений автомобіль ОСОБА_1 не вивезено і в інший митний режим не переміщено. 
Наведене стало підставою для притягнення позивача згідно з постановою від 30.09.2015 № 1250/20505/2015 до відповідальності за порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500,00 грн.
Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частиною третьою статті 470 Митного кодексу України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 95 Митного кодексу України встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту, зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).
Факт порушення терміну вивезення розглядуваного автомобіля за межі митної території України позивач не заперечує, проте вказує, що причиною порушення послугували обставини непереборної сили - несправність транспортного засобу (поломка паливної системи), на підтвердження чого подав довідку від 22.08.2015, видану Станцією технічного обслуговування «Автодім», акт виконаних робіт від 14.09.2015 № 1104 та лист від 23.08.2015 № 9652/7/02-80/13, скерований на адресу Винницької митниці ДФС, про неможливість вивезення автомобіля марки «Опель Вектра», номер кузову НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, країна реєстрації Республіка Польща, за межі митної території України. 
Відповідно до частини першої статті 460 Митного кодексу України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Утім, як встановлено судами за наслідками дослідження долученого ОСОБА_1 до матеріалів справи акта виконаних робіт від 14.09.2015 № 1104, роботи зі знаття/установки та ремонту двигуна виконані 22.08.2015, в той час коли граничний строк вивезення транспортного засобу за межі митної території України закінчувався 24.08.2015. А тому, в позивача було достатньо часу, щоб вивезти автомобіль за межі митної території України, не порушивши при цьому митних правил. 
З огляду на викладене та враховуючи, що відповідно до частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 10.11.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.06.2016 у справі               № 163/2569/15-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева                                                                                                     
                                                                                                                   
            І.А. Гончарова