ПОСТАНОВА
Іменем України

10 жовтня 2018 року 
м.Київ
справа №813/3991/17
адміністративне провадження №К/9901/47695/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.
розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі №813/3991/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа: ОСОБА_2, про визнання протиправним наказу, 

УСТАНОВИВ:
02.11.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, де третя особа: ОСОБА_2, в якому просила визнати протиправним наказ управління юстиції від 02.02.1993 № 10-к в частині допуску ОСОБА_2 до виконання службових обов'язків судді Шевченківського районного суду м. Львова.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року, у задоволенні клопотання позивача щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду - відмовлено. Адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав до задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення  справи.
Відповідно до статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Аналогічні вимоги щодо строку звернення до суду були закріплені Кодексом адміністративного судочинства України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (статті 99, 103 КАС України).
Відповідно до статті 100 КАС України (в редакції, чинній на час вирішення питання судом першої інстанції) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. 
У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами.
Колегія суддів також вважає за необхідне підкреслити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлене специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
З матеріалів справи вбачається, що предметом даної адміністративної справи є правомірність наказу управління юстиції № 10-к від 02.02.1993 в частині допуску ОСОБА_2 до виконання службових обов'язків судді Шевченківського районного суду м. Львова.
Однак, до суду з даним адміністративним позовом ОСОБА_1 звернулася лише 02 листопада 2017 року.
Як на підставу поважності причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_3 посилається на те, що копію оскаржуваного наказу нею було отримано лише в серпні 2017 року, за результатом судового розгляду справи №813/236/17.
В той же час, позивачем не зазначено та судами не встановлено обставин, що могли бути об'єктивними перешкодами для звернення позивача до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк. 
Враховуючи,  що позивач звернувся до суду із пропуском строку,  а наведені у клопотанні доводи не дають підстав для висновку про наявність поважних причин пропуску процесуального строку, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.
Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо залишення позовної заяви без розгляду як такої, що подана з порушенням троку для звернення до суду, є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, а  тому касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої та апеляційної інстанцій без змін. 

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі №813/3991/17 залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1, - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя:                                                                                І.Л. Желтобрюх
Судді:                                                                                                            О.В. Білоус 
                                                                                                 Т.Г. Стрелець