ПОСТАНОВА
Іменем України

18 вересня 2018 року 
Київ
справа №750/3853/16-а
адміністративне провадження №К/9901/13940/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Гімона М.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 750/3853/16-а

за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконкомі Деснянської районної у м. Чернігові ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова, прийняту 12 травня 2016 року у складі судді Карапута Л.В. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 05 липня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Файдюка В.В., суддів Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову від 29 березня 2016 року № 11, винесену адміністративною комісією при виконкомі Деснянської районної у місті Чернігові ради про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 156 КУпАП (порушення правил торгівлі пивом) та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 510 грн. 00 коп.
Позов обґрунтовано тим, що частина 2 статті 156 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за торгівлю пивом у невстановленому місці, але не за торгівлю у заборонений час доби.
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року, у позові відмовлено.
Як встановлено, постановою адміністративної комісії від 29 березня 2016 року № 11-13 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 510 грн. відповідно до частини 2 статті 156 КУпАП України.
Підставою для винесення оскаржуваної постанови були протоколи про адміністративне правопорушення, складені стосовно позивача.
Так, згідно протоколу від 01 березня 2016 року ЧН № 022512, складеного інспектором роти № 2 БУПП в м. Чернігові ДПП сержантом поліції Жук  СІ., виявлено, що ОСОБА_1, яка є продавцем магазину «ВАТЕС», що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, 50 років ВЛКСМ, павільйон ринку Бойова, здійснила продаж пива «Балтика 7» ємністю 0,5 л, кількість алкоголю 5,7 %, чим порушила рішення Чернігівської міської ради від 28 листопада 2014 року.
Згідно протоколу від 11 березня 2016 року ЧН № 022533, складеного інспектором роти № 1 БУПП в м. Чернігові ДПП рядовим поліції Дмитренко А.О., виявлено, що ОСОБА_1 являючись продавцем магазину «ВАТЕС», що знаходиться за адресою: м. Чернігів, пр. Миру, 50 років ВЛКСМ, павільйон, продала пиво «Старопрамен» ємкістю 0,7 л, коньяк «Десна» ємкістю 0, 25 л, чим також порушила рішення Чернігівської міської ради від 28 листопада 2014 року.
Зазначеним рішенням Чернігівської міської ради від 28 листопада 2014 року обмежено роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями а пивом, окрім безалкогольного, на території міста Чернігова у підприємствах торгівлі, крім закладів ресторанного господарства, у період з 22:00 годин вечора до 08:00 години ранку щоденно, враховуючи вихідні дні та свята.
Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом.
Суди попередніх інстанцій дійшли висновку про необґрунтованість позову, оскільки в порушення рішення Чернігівської міської ради від 28 листопада 2014 року та частини 2 статті 156 КУпАП позивач здійснив продаж алкогольних напоїв у нічний час.
У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нової постанови про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 156 КУпАП (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що на час спірних правовідносин вона не передбачала відповідальності за торгівлю пивом у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.
Натомість, така відповідальність запроваджена змінами до частини 2 статті 156 КУпАП, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо надання органам місцевого самоврядування повноважень встановлювати обмеження продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових» від 22 березня 2018 року № 2376-VIII.
Статтею 58 Конституції України (частина 2) передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Тобто, оскаржену постанову належить скасувати, оскільки штраф на позивача накладено за дії, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій повністю з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2016 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 29 березня 2016 року № 11, видану Адміністративною комісією при виконкомі Деснянської районної у місті Чернігові ради, якою накладено штраф у розмірі 510 грн. на ОСОБА_1.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик 
М.М. Гімон 
Судді Верховного Суду