ПОСТАНОВА
Іменем України

02 жовтня 2018 року 
Київ
справа №810/4667/15
адміністративне провадження №К/9901/6521/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА»
на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 (головуючий суддя - Лиска І.Г.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 (головуючий суддя - Парінов А.Б., судді - Грибан І.О., Беспалов О.О.) 
у справі № 810/4667/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА»
до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової  інспекції  у Києво-Святошинському районі  Головного управління ДФС у Київській області, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, Державної регуляторної служби України, Державного підприємства «Українська  правова Інформація» 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Громадська спілка «Підтримка діяльності Ради бізнес-омбудсмена», Рада бізнес-омбудсмена, Уповноважений з питань підприємництва при Державній фіскальній службі України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Американська торгівельна палата в Україні», Європейська бізнес-асоціація, Федерація роботодавців України, Торгово-промислова палата України, Всеукраїнська громадська організація «Український союз промисловців і підприємців»
про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «АНІКА» звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової  інспекції  у Києво-Святошинському районі  Головного управління ДФС у Київській області, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України, Державної регуляторної служби України, Державного підприємства «Українська  правова Інформація», в якому просило суд:
- рішення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України про погодження проекту наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 визнати незаконним і скасувати;
- наказ Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 визнати незаконним і скасувати;
- рішення Міністерства юстиції України про державну реєстрацію наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 14.10.2014 за №1267/26044 визнати незаконним і скасувати;
- рішення Державної регуляторної служби України про погодження проекту наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13 визнати незаконним і скасувати;
- наказ Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13 визнати незаконним і скасувати;
- рішення Міністерства юстиції України про державну реєстрацію наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 №13 30.01.2015 за №102/26547 визнати незаконним і скасувати;
- рішення (лист) Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області від 16.02.2015 вих. №2349/10/10-13-11-02-10 «Про відмову у прийнятті податкової звітності» визнати незаконним і скасувати;
- рішення Головного управління ДФС у Київській області від 17.04.2015 №14847/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги визнати незаконним і скасувати;
- рішення ДФС України від 16.07.2015 №14847/6/99-99-11-02-02-15 про результати розгляду скарги визнати незаконним і скасувати;
- зобов'язати Державну податкову інспекцію у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області включити відомості з поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АНІКА» податкової декларації з податку на додану вартість за податковий період календарний місяць січень 2015 року, доповнення та додатків до цієї декларації, до облікових даних щодо цього товариства у інформаційних базах з даних Державної фіскальної служби України;
- зобов'язати Державне підприємство «Українська  правова Інформація» опублікувати у журналі «Офіційний вісник України» резолютивну частину судового рішення про задоволення позовних вимог про визнання незаконними і скасування (втрату чинності) наказів Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 та від 23.01.2015 № 13.

Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 17.09.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА» в частині позовних вимог, заявлених до Міністерства фінансів України, Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України, Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Українська правова інформація», - повернуто позивачу для подачі до Окружного адміністративного суду м. Києва; а в частині позовних вимог, заявлених до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області - залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм процесуального права, просив скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому в обґрунтування касаційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «АНІКА» зазначило, що сплатило судовий збір за один позов немайнового характеру, оскільки не зобов'язано сплачувати судовий збір за кожну позовну вимогу немайнового характеру. Крім того, позивач вказав, що повернення судом його позовної заяви щодо пов'язаних вимог у справі, територіально підсудній різним місцевим адміністративним судам, прямо суперечить положенням абзацу другого частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал).

23.12.2015 Вищий адміністративний суд України ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015.

22.01.2018 справу в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України (в редакції, що діє з 15.12.2017) передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень КАС України, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 345 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Зі змісту ухвали Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 вбачається, що адміністративний позов повернуто позивачеві на підставі пункту 6 частини третьої статті 108 КАС України (в редакції, чинній на час постановлення ухвали) у зв'язку з тим, що дана справа в частині позовних вимог до Міністерства фінансів України, Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України, Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Українська правова інформація» територіально не підсудна цьому адміністративному суду.

Правила територіальної підсудності адміністративних справ визначено у статті 19 КАС України (в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал).

Частиною першою цієї статті передбачено, що адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування, знаходження) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України чи іншого суб'єкта владних повноважень, повноваження якого поширюються на всю територію України, крім випадків, передбачених цим Кодексом, адміністративні справи з приводу оскарження рішень Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель, адміністративні справи, відповідачем у яких є закордонне дипломатичне чи консульське представництво України, його посадова чи службова особа, а також адміністративні справи про анулювання реєстраційного свідоцтва політичної партії, про заборону (примусовий розпуск, ліквідацію) політичної партії вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Відповідно до Указу Президента України від 16.11.2004 № 1417/2004 «Про утворення місцевих та апеляційних адміністративних судів, затвердження їх мережі та кількісного складу суддів» юрисдикція Київського окружного адміністративного суду поширюється на Київську область, юрисдикція Окружного адміністративного суду міста Києва - на місто Київ.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, місцезнаходженням відповідачів Міністерства фінансів України, Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України, Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Українська правова інформація» є місто Київ, оскаржувані накази не є правовими актами індивідуальної дії, які прийняті стосовно позивача, а поширюються на всю територію України, тому в силу положень частини третьої статті 19 КАС України такі вимоги вирішуються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, тобто Окружним адміністративним судом міста Києва.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання позивача на положення абзацу другого частини першої статті 21 КАС України, оскільки заявлені в позові вимоги до Міністерства фінансів України, Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України, Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Українська правова інформація» та вимоги до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області не є пов'язаними між собою, тому вказана норма не підлягає застосуванню у даному випадку.

Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 108 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

Враховуючи те, що адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА» в частині вимог до Міністерства фінансів України, Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва в особі правонаступника Державної регуляторної служби України, Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Українська правова інформація» подано з порушенням правил територіальної підсудності, то висновок суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини третьої статті 108 КАС України є законним та обґрунтованим.

Що стосується позовних вимог, заявлених до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Київській області, Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 107 КАС України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини третьої статті 106 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI.

Відповідно до приписів частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою вказаної статті передбачено, що за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року становить 1218,00 грн.

Тобто за вимогу немайнового характеру необхідно сплатити судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З матеріалів справи вбачається, що у даному адміністративному позові Товариством з обмеженою відповідальністю «АНІКА» заявлено 11 вимог немайнового характеру, проте судовий збір сплачено у розмірі 1218 грн. як за одну вимогу.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій про наявність підстав для залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА» без руху як такої, що не відповідає вимогам частини третьої статті 106 КАС України, оскільки судовий збір за подання адміністративного позову сплачено позивачем у недостатньому розмірі.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 345, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНІКА» залишити без задоволення, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                   І.Я. Олендер

             Р.Ф. Ханова