П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
31 жовтня 2018 року
м. Київ
Справа № 820/3429/16
Провадження № 11-971апп18
                             
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача  Прокопенка О. Б.,
суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою представника позивачів - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2017 року (у складі колегії суддів Зеленського В. В., П'янової Я. В., Чалого І. С.),
УСТАНОВИЛА:
У червні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до Фонду та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Золоті Ворота» (далі - ПАТ «Банк «Золоті Ворота») ОСОБА_10 (далі - уповноважена особа Фонду), у якому просили:
- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду щодо невключення позивачів до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк «Золоті Ворота»;
- зобов'язати уповноважену особу Фонду включити позивачів до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Банк Золоті Ворота», та надати Фонду додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, яким необхідно здійснити виплати (відшкодувати кошти) за вкладами у ПАТ «Банк «Золоті Ворота» за рахунок Фонду на підставі Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VІ);
- визнати протиправною бездіяльність Фонду щодо порушення законних прав позивачів на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду та зобов'язати Фонд вчинити дії згідно зі статтею 26 Закону № 4452-VІ;   
- зобов'язати Фонд у місячний строк з моменту набрання чинності рішенням у справі законної сили подати звіт про виконання судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2016 року (з урахуванням ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року про виправлення описки) позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 до уповноваженої особи Фонду залишено без розгляду.
Під час розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій встановлено такі фактичні обставини.
У червні 2014 року між Комунальним підприємством  «Харків-Сигнал» (далі - КП «Харків-Сигнал») та позивачами у справі (працівниками підприємства) було укладено договори безпроцентної поворотної позики на покращення умов проживання, навчання тощо зі строком повернення суми позики до 3 червня 2017 року: 
- договір № 1 про надання безпроцентної позики працівнику від 3 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_6 і КП «Харків-Сигнал», на суму позики у розмірі 
130 000 грн;
- договір № 2 про надання безпроцентної позики працівнику від 3 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 і КП «Харків-Сигнал», на суму позики у розмірі
130 000 грн; 
- договір № 3 про надання безпроцентної позики працівнику від 3 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 і КП «Харків-Сигнал», на суму позики у розмірі 
135 000 грн; 
- договір № 4 про надання безпроцентної позики працівнику від 3 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_5 і КП «Харків-Сигнал», на суму позики у розмірі 
130 000 грн;
- договір № 5 про надання безпроцентної позики працівнику від 3 червня 2014 року, укладений між ОСОБА_7 і КП «Харків-Сигнал», на суму позики у розмірі 
130 000 грн; 
За умовами цих договорів (пункт 3.1) позика надається шляхом перерахування позикодавцем коштів на картковий рахунок позичальника у день підписання цього договору.
Відповідно до умов зазначених договорів КП «Харків-Сигнал» платіжним дорученням від 3 червня 2014 року № 271 (проведено банком 3 червня 2014 року) перерахувало позивачам (транзитний рахунок для зарахування на банківські платіжні картки фізичних осіб) суму позики в розмірі, визначену у договорі, усього 655 000 грн, що підтверджується банківською випискою.
Карткові рахунки позивачів були відкриті у ПАТ «Банк «Золоті Ворота» на підставі договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб та надання послуг від 3 липня 2013 року № 355, який укладено між КП «Харків-Сигнал» та ПАТ «Банк «Золоті Ворота». За умовами цього договору банк надає клієнту послуги по обслуговуванню виплати заробітної плати, авансів тощо співробітникам підприємства, які здійснюються на користь останніх в безготівковому порядку на їх поточні рахунки, з виготовленням та наданням їм у користування спеціальних платіжних засобів - пластикових карт.
Позивачі лише частково отримали грошові кошти зі своїх рахунків за допомогою пластикових карт. Залишок коштів на рахунку складав: у ОСОБА_12 - 
129 639,85 грн; у ОСОБА_6 - 124 598,68 грн; у ОСОБА_4 - 124 616,95 грн; у ОСОБА_5 -124 603,19 грн; у ОСОБА_7 -  124 603,22 грн.
Залишок коштів на рахунках позивачів у ПАТ «Банк «Золоті Ворота» підтверджується довідками від 19 листопада 2014 року та виписками по особовому рахунку позивачів.
31 липня 2014 року ПАТ «Банк «ЗолотіВорота» постановою Правління Національного банку України (далі - НБУ) № 456 було віднесено до категорії неплатоспроможних.
1 серпня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення № 67 про запровадження з 4 серпня 2014 року тимчасової адміністрації та про призначення уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Золоті Ворота» ОСОБА_10
Згідно з офіційною інформацією, яка була розміщена у відділеннях ПАТ «Банк «Золоті Ворота», ПАТ КБ «Стандарт» (банк-агент) набув усіх прав та обов'язків боржника перед вкладниками ПАТ «Банк «Золоті Ворота» щодо повернення грошових коштів вкладників, залучених ПАТ «Банк «Золоті Ворота», і сплати відсотків за договорами банківського розрахунку/вкладу, укладеними ПАТ «Банк «Золоті Ворота», у межах 200 000 грн.
4 грудня 2014 року постановою Правління НБУ № 781 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Банк «Золоті Ворота».
5 грудня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Золоті Ворота» та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_10 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк «Золоті Ворота» строком на 1 рік з 3 грудня 2014 року по 4 грудня 2015 року включно.
Рішенням від 4 грудня 2015 року № 215 «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «ЗолотіВорота» та делегування повноважень ліквідатора» виконавча дирекція Фонду продовжила строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Золоті Ворота» на один рік до 4 грудня 2016 року включно та призначила уповноваженою особою Фонду та делегувала всі повноваження ліквідатора ОСОБА_10
З 15 жовтня 2014 року ПАТ «Банк «Золоті Ворота» розпочало виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплати коштів здійснювалися протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи ПАТ КБ «Стандарт».
Позивачам ПАТ КБ «Стандарт» було відмовлено у проходженні реєстрації для виплати за вкладами, які здійснюються в період дії тимчасової адміністрації, та присвоєння індивідуального реєстраційного номера вкладника з тих підстав, що уповноваженою особою Фонду прийнято наказ від 23 жовтня 2014 року № 79-1 про зупинення перерахування/виплати за транзакціями і правочинами згідно з переліком, до якого увійшли і позивачі.
Відповідно ПАТ КБ «Стандарт» здійснив виплати лише тим вкладникам, які згідно з Договором про здійснення виплат вкладникам  від 13 жовтня 2014 року № 1 були включені до Реєстру вкладників, що додається до Договору, а позивачів не включено до загального реєстру вкладників на виплати коштів по поточному рахунку.
У лютому 2016 року позивачі звернулися до Фонду з вимогою виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ «Банк «Золоті Ворота».
Проте у травні 2016 року Фонд повідомив їх про те, що у переліку вкладників, що був переданий до Фонду уповноваженою особою Фонду, інформація про вклади позивачів відсутня. Також було повідомлено, що у разі внесення доповнень до Переліку вкладників ПАТ «Банк «Золоті Ворота», можливо, буде здійснити грошовий переказ. Про результати розгляду зазначеного питання позивачів буде проінформовано додатково.
Позивачі у травні 2016 року звернулись до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області) з інформаційним запитом щодо реєстрації кримінального провадження стосовно позивачів за фактом наявності коштів на їх особових рахунках банку внаслідок сумнівної операції з пов'язаними юридичними особами, про що їм було повідомлено, що до слідчих підрозділів ГУ НП в Харківській області заяви за вказаними фактами не надходили і кримінальні провадження не розпочиналися.
На запит КП «Харків-Сигнал» щодо виплати коштів його працівникам (позичальникам) уповноважена особа Фонду повідомила, що ПАТ «Банк «ЗолотіВорота» направив до Фонду лист  від 19 січня 2016 року № 33 щодо розгляду питання про включення до переліку вкладників раніше заблокованих коштів фізичних осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Питання щодо розблокування рахунків вкладників не вирішене. Також повідомлено, що стосовно поданої заяви до СУ ГУМВС України у Харківській області остаточного рішення у провадженні не прийнято. 
Підставою невключення позивачів до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, стало рішення виконавчої дирекції Фонду (наказ від 23 жовтня 2014 року № 79-1), яким прийнято тимчасово не здійснювати виплати вкладникам - фізичним особам, на рахунок яких внаслідок сумнівних операцій з пов'язаними юридичними особами отримані грошові кошти в період, коли банком не у повній мірі виконувалися свої зобов'язання перед вкладниками.
Харківський окружний адміністративний суд постановою від 14 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 до Фонду задовольнив: визнав протиправною бездіяльність Фонду щодо порушення законних прав позивачів на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду; зобов'язав Фонд вчинити дії згідно зі статтею 26 Закону № 4452-VІ щодо вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6
Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 6 квітня 2017 року постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року скасував, провадження в адміністративній справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, виходив із того, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір щодо захисту права в разі його порушення банком, який перебуває у стадії ліквідації, підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, представник позивачів - адвокат ОСОБА_8 звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2017 року, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтування доводів адвоката ОСОБА_8 в інтересах позивачів зводяться до того, що спеціальним законом у спірних відносинах, яким, крім іншого, визначено і процедуру ліквідації банків, є саме Закон № 4452-VI, і тому застосування апеляційним судом у цій справі Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон 
№ 2343-XII) є помилковим. Зазначає, що спір у цій справі не стосується процедури ліквідації банку, правовідносини, що виникли у цій справі, є відмінними від тих, які мають місце у справі, за якою Верховний Суд України прийняв рішення, на яке зроблено посилання апеляційним судом, а тому такі посилання є необґрунтованими. Крім того, посилається на те, що в цьому випадку спір між сторонами виник щодо неправомірності дій Фонду щодо блокування рахунків позивачів і невключення їх до загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Золоті Ворота», тобто спір, предметом якого є перевірка законності дій та рішень Фонду щодо виконання покладених на нього владно-управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави на відповідність законам України та іншим нормативно-правовим актам, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.
У запереченнях на касаційну скаргу Фонд просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 серпня 2018 року на підставі частини шостої статті 346 КАС цю справу передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи щодо оскарження судових рішень з підстав порушення правил предметної юрисдикції та надані на противагу їй заперечення Фонду, заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, і перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 341 КАС у чинній редакції суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.
Позивачі вказують на протиправне невключення їх до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування.
У контексті обставин цієї справи зміст (суть) спірних правовідносин обмежується встановленням реальної правової природи відносин, які виникли між позивачем, Фондом та уповноваженою особою Фонду, і визначення яких залежить від з'ясування прав позивача, статусу Фонду, мети його створення, завдань, поставлених перед ним, повноважень та обов'язків Фонду і його уповноважених осіб, функцій, які на нього покладаються.
Акти, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, установлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої та другої статті 55 Конституції України. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Статтею 6 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття судами оскаржуваних рішень) установлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За змістом пункту 7 частини першої статті 3 КАС суб'єктом владних повноважень є, зокрема, будь-який суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій.
Частинами першою та другою статті 17 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на: правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій; публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Отже, до компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Законом № 4452-VI встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, і цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.
За змістом статті 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. 
Згідно із частиною першою статті 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими частиною другою статті 4 Закону № 4452-VI, серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.
Крім того, відповідно до статті 6 Закону № 4452-VI Фонд наділено повноваженнями видавати нормативно-правові акти, що підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законодавством, з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
За змістом пункту 17 частини першої статті 2 цього Закону уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
За приписами частини першої статті 54 Закону № 4452-VIрішення, що приймаються відповідно до цього Закону НБУ, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
Таким чином, нормативно-правове регулювання статусу Фонду та його місце в системі гарантування вкладів фізичних осіб дозволяє зробити висновки, що Фонд є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС. 
Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції керувався правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 15 червня 2016 року у справі  № 826/20410/14, у якій з посиланням на норми Закону 2343-ХІІ та приписи статті 12 ГПК було вказано, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів. 
ВеликаПалата Верховного Суду відступила від цього висновку, що зазначено в її постановах від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 та від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16.
Правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на відшкодування за рахунок коштів Фонду, щодо формування реєстрів вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.
Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в цих учасників виникають відповідні права та обов'язки.
Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в цих учасників виникають відповідні права та обов'язки.
Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих осіб, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону № 4452-VI вирішує виключно Фонд. 
Отже, правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку-боржника.
Саме тому в частині восьмій статті 36 Закону № 4452-VI зазначено, що дія Закону № 2343-ХІІ на банки не поширюється.
Таким чином, немає підстав вважати, що правовідносини між вкладниками та Фондом щодо формування переліку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок коштів Фонду, складаються з участю банку. Тому ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.
Наведене свідчить про те, що спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону № 4452-VI), тому його не можна вважати спором у зв'язку з процесом ліквідації банку.
Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що на ці правовідносини не розповсюджуються норми статті 12 ГПК у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, а тому юрисдикція господарських судів на такі спори не поширюється.
Частиною другою статті 6 Конституції України визначено, що органи судової влади здійснюють свої повноваження в установлених Конституцією межах і відповідно до законів України.
З огляду на зазначені норми матеріального та процесуального права перевірка законності дій (бездіяльності) та рішень посадової особи Фонду щодо виконання покладених на неї владних управлінських функцій у сфері реалізації публічних інтересів держави не регулюється нормами Закону № 2343-ХІІ відповідно до прямого припису частини восьмої статті 36 Закону № 4452-VI, який є спеціальним щодо таких правовідносин, а тому підстав для розгляду цієї справи в порядку господарського судочинства немає.
Зважаючи на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, уповноважена особа Фонду в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16 та від 23 травня   2018 року № 820/3770/16.
Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про закриття провадження в цій справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 КАС (у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення), є помилковим.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС (у редакції, чинній на час здійснення касаційного перегляду) суд касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передає справу повністю або частково для продовження розгляду.
За змістом частини першої статті 353 КАС (у зазначеній редакції) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є  порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Ураховуючи наведене, ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2017 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду апеляційної інстанції  для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 359 КАС, Велика Палата Верховного Суду
 
ПОСТАНОВИЛА:
1. Касаційну скаргу представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7- адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
2. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 6 квітня 2017 року скасувати.
3. Справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії направити до апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | О. Б. Прокопенко
Судді:                                           С. В. Бакуліна | Л. М. Лобойко
В. В. Британчук | Н. П. Лященко
Д. А. Гудима | Л. І. Рогач
В. І. Данішевська | І. В. Саприкіна
О. С. Золотніков | О. М. Ситнік
О. Р. Кібенко | В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв | О. Г. Яновська