ПОСТАНОВА
Іменем України
22 серпня 2018 року 
м. Київ
справа № 826/900/17
адміністративне провадження № К/9901/21389/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Анцупової Т.О., Кравчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2017р. (суддя - Літвінова А.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017р. (судді - Аліменко В.О., Безименна Н.В., Кучма А.Ю.) у справі за його позовом до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення (ненарахування та невиплати) йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок контузії, заподіяної під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також скасувати висновок щодо нього Комісії Міністерства оборони України з призначення одноразової грошової допомоги від 21.10.2016р. (протокол №89), яким його документи повернуто на доопрацювання з мотивів, що він проходив службу в прикордонних військах;
стягнути з Міністерства оборони України на його користь одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок контузії, заподіяної під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до статей 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у сумі 182700 грн;
зобов'язати Міністерство оборони України призначити (нарахувати та виплатити) йому одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок контузії, заподіяної під час виконання ним обов'язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у сумі 182700 грн;
стягнути з Міністерства оборони України на його користь моральну шкоду, заподіяну тривалою протиправною бездіяльністю, невиплатою належних коштів, підвищенням цін на все, інфляцією, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у сумі 150000       грн;
заборонити Міністерству оборони України вимагати від нього надання документу про обставини поранення або ж зобов'язати його вважати таким документом висновок судово-медичної експертизи №2375/ж від 25.12.2013р.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він раніше вже звертався до суду із аналогічним позовом, який постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2016р. у справі №826/6812/16 (яка набрала законної сили) був частково задоволений. Вважає, що відповідач виконав постанову суду неналежним чином, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду із даним позовом з метою задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Ухвалою окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2017р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017р., у відкритті провадження у справі відмовлено на підставі пункту 2 частини 1 статті 109 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.).
З ухваленими у справі рішеннями не погодився позивач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що заявлені у даному позові позовні вимоги не були раніше предметом судового розгляду, судами ці позовні вимоги не розглядались, а позовні вимоги про скасування рішення Міністерства оборони України є поданими вперше.
Відповідач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту другого частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції до 15.12.2017р.) суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є така, що набрали законної сили постанова суду.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у справі №826/6812/16 вже розглядався позов, в якому позивач просив:
визнати протиправними дії Міністерства оборони України та Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення йому одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 -16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей;
стягнути з Міністерства оборони України та Адміністрації Державної прикордонної служби України солідарно на його користь одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, відповідно ст. 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, у сумі 182700 грн;
зобов'язати Міністерство оборони України та Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі настання інвалідності III групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-8 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Судами встановлено, що за наслідками розгляду вказаного позову постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2016р., яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016р. та ухвалою Вищого адміністративного суду від 22.11.2016р., позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не призначення позивачу одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, та зобов'язано Міністерство оборони України розглянути повторно заяву позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Крім того, судами встановлено, що постановою у справі №826/6812/16 встановлено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової       втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
На виконання постанови окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2016р. у справі №826/6812/16 видано виконавчий лист від 22.11.2016р., строк пред'явлення до виконання до 04.10.2019р.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з       висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що заявлені позовні вимоги вже були предметом судового розгляду в суді та на час розгляду даної справи були такі, що набрали законної сили, судові рішення з того самого спору і між тими самими сторонами
Суди дійшли висновку, що зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач фактично посилається на неналежне виконання постанови від 23.06.2016р. у справі №826/6812/16, у зв'язку з чим повторно звернувся до суду з тотожними позовними вимогами. При цьому визначений позивачем предмет даного позову не змінює суті предмета позову у справі №826/6812/16, а відтак не робить його таким, що поданий з іншого предмету спору.
Крім того, суди виходили з того, що за наявності обставин та в порядку, передбачених статтею 258 КАС України, сторона виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. При цьому умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».
З такими висновками судів колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, за правилами пункту 2 статті 190 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).
Із змісту позовної заяви вбачається, що за результатами розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги відповідачем повернуто документи позивачу і крім визнання дій та бездіяльності відповідача протиправними позивачем також оскаржується протиправний на його думку висновок Комісії Міністерства оборони України від 21.10.2016р. про повернення документів.
Обставини, на які посилається позивач в обгрунтування позовних вимог свідчать про те, що   з часу постановлення рішення у справі №826/6812/16 змінились фактичні обставини, у   зв'язку з діями відповідача між сторонами виникли нові правовідносини, які в свою чергу стали предметом оскарження у даній справі.
Таким чином рішення у справі № 826/6812/16 прийняте з інших підстав ніж у даній справі і не може бути перешкодою для розгляду даної справи, а тому рішення судів у даній справі не можуть бути визнані обґрунтованими.
Відповідно частини 1 статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин ухвали судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 343, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково, ухвалу окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2017р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді:
О.П. Стародуб                    
Т.О. Анцупова
В.М. Кравчук