ПОСТАНОВА
Іменем України

09 листопада 2018 року 
Київ
справа №338/516/17
адміністративне провадження №К/9901/34453/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів:                                                                     Бевзенка В. М., 
                                                                             Шарапи В.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області   
на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року (суддя - Битківський Л.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року (головуючий суддя - Сеника Р.П., судді: Сапіга В.П., Попка Я.С.) 
у справі № 338/516/17
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 
до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області 
про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
1. Короткий зміст позовних вимог.
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просило:
- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №53794872 від 24 квітня 2017 року. 
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року, яку було залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Вказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, зокрема, мотивовані тим, що, оскільки на час розгляду відповідачем заяви про примусове виконання вищезгаданого виконавчого листа та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53794872 - 24 квітня 2017 року - постанова суду в адміністративній справі №338/1282/16-а, що набрала законної сили, в добровільному порядку боржником - головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області - виконана не була, то відповідачем було правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53794872 від 24 квітня 2017 року. 
3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконними та необґрунтованими, а тому просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Зокрема, скаржник вказує про те, що перерахунок пенсії третій особі міг бути проведений тільки на підставі довідки про розмір грошового забезпечення. На момент отримання скаржником постанови про відкриття виконавчого провадження та подачі позовної заяви документи, необхідні для проведення перерахунку пенсії третій особі на адресу скаржника не надійшли, відповідно останній був позбавлений можливості виконати судове рішення. Скаржником, на його думку, до відкриття виконавчого провадження, було вжито всі необхідні заходи для забезпечення виконання рішення, а тому підстави для відкриття виконавчого провадження по даній справі відсутні.

Відповідачем заперечення на касаційну скаргу не надані, що не перешкоджає її розгляду по суті.  
Клопотання про розгляд справи за участі скаржника не заявлено.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, постановою Богородчанського районного суду від 14 грудня 2016 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_3 до головного управління ПФУ в Івано-Франківській області: визнано протиправною бездіяльність відповідача стосовно не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_3, зобов'язано головне управління ПФУ в Івано-Франківській області провести з 01 січня 2016 року перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року та з урахуванням діючої редакції  ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а також відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11листопада 2015  року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постанови №947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268»    та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 01 січня 2016 року.
Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року вищевказане рішення залишено без змін.
13 квітня 2017 року на виконання постанови Богородчанського районного суду від 14 грудня 2016 року у справі №338/1282/16-а, яка набрала законної сили 30 березня 2017 року, Богородчанським районним судом видано виконавчий лист.
24 квітня 2017 року заступником начальника Відділу примусового виконання рішень управління ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Пищ М.С. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53794872 за вказаним виконавчим документом. Крім того, в резолютивній частині постанови в п. 3 зазначено: стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 12800 гривень.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ 
4. Конституція України
Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
5.   Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження»  (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до  статті 1 Закону № 1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому  Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим  Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону  та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою  статті 18 Закону № 1404-VIII  виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим  Законом  заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини п'ятої  статті 26 Закону № 1404-VIII  виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.    
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27 цього Закону.
Конкретний розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню з боржника-юридичної особи при виконанні рішення немайнового характеру, визначений частиною третьою  статті 27 Закону № 1404-VIII - чотири  мінімальні розміри заробітної плати, що на час виникнення спірних правовідносин становило 12800 гривень.

Частиною дев'ятою  статті 27 Закону  встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої  статті 39 Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Як вже вище було зазначено, позивач, пояснюючи обґрунтованість своїх вимог, стверджує, що ним, до відкриття виконавчого провадження, було вжито всі необхідні заходи для забезпечення виконання рішення, а тому підстави для відкриття виконавчого провадження по даній справі відсутні, оскільки рішення не було виконано з незалежних від скаржника підстав.

Колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, оскільки, на час розгляду відповідачем заяви про примусове виконання вищезгаданого виконавчого листа та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53794872 - 24 квітня 2017 року - постанова суду в адміністративній справі №338/1282/16-а, що набрала законної сили, в добровільному порядку боржником - головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області - виконана не була.

Отже, станом на дату винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.

В свою чергу, стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження», яка    визначає порядок початку примусового виконання рішення, не зобов'язує державного виконавця перевіряти при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, з яких підстав не було в добровільному порядку виконано рішення суду.

Підсумовуючи наведене, Верховний Суд приходить до висновку, що у цьому випадку жодних передбачених  Законом  підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження не встановлено, державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами  Закону України «Про виконавче провадження»  та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження не вбачається, тому й відсутні підстави і для задоволення позовних вимог.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та заяві про поновлення пропущеного строку, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.
Статтею 350   КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд зазначає, що з огляду на положення ст.6 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та ч.3 ст.181 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) належним відповідачем в цій справі мало бути Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, яке є органом державної виконавчої служби, утвореним Міністерством юстиції України, а не Відділ примусового виконання рішень, який є структурним підрозділом цього органу державної виконавчої служби, проте, враховуючи наведені приписи ч.2 ст.350 КАС України, це не може бути підставою для скасування правильних по суті і законних судових рішень.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 341,    343,    349, 350,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області   - залишити без задоволення.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 07 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Суддя-доповідач  Н.А. Данилевич

Судді                                                                                                      В.М. Бевзенко

                                                                                                      В.М. Шарапа