ПОСТАНОВА
Іменем України

05 вересня 2018 року 
Київ
справа №283/2965/15-а
адміністративне провадження №К/9901/15024/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Малинського районного суду Житомирської області від 03.03.2016 (головуючий суддя: Ярмоленко В.В.)
та на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від  22.06.2016 (головуючий суддя: Зарудяна Л.О., судді: Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В.)
у справі № 283/2965/15-а
за позовом ОСОБА_2
до Сумської митниці Державної фіскальної служби України
про визнання неправомірними дій відповідача та скасування постанови в справі про порушення митних правил, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, Митниця), в якому просив: визнати дії в.о. начальника Сумської митниці ДФС Богомолова В.О. щодо накладення адміністративного стягнення неправомірними, визнати постанову від 30.09.2015 № 0562/80512/15 протиправною та скасувати.
Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 03.06.2016, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016 у задоволенні позову відмовлено. Суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що позивач не вжив заходів щодо інформування найближчого митного органу про обставини, які унеможливлювали вивезення транспортного засобу («Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1) за межі митної території України у встановлений строк, тобто до 16.02.2015 року.          
У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. ст. 57, 62 Конституції України, ст. ст. 8, 20,21,22 Митного Кодексу України (далі - МК України), ст.ст. 9, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини 2 ст. 71 Кодексу адміністративного  судочинства України. Доводи касаційної скарги зводяться до того, що позивач як громадянин Росії не був обізнаний із нормами українського законодавства. 

Відповідач не реалізував своє процесуальне право надання заперечення проти касаційної скарги. 

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
Фактичною підставою для застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. згідно з оспорюваною постановою в справі про порушення митних правил від 30.09.2015 № 0562/80512/15, стали висновки митного органу про порушення позивачем митних правил за ознаками частини 3 ст. 481 МК України. Так, позивачем порушений строк ввезення автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1, «тимчасове ввезення до одного року», який  16.02.2014 був ввезений на територію України з Російської Федерації, а доставлений в зону митного контролю митного посту «Бачівськ» Сумської митниці ДФС лише 07.09.2015

Відповідачем стосовно позивача складено постанову про порушення митних правил 0562/80512/15 від 30.09.2015, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. в силу приписів частини 3 ст. 481 МК України.
У судовому процесі встановлено, що 16.02.2014 року громадянин ОСОБА_2 ввіз на митну територію України з Російської Федерації через митний пункт «Бачівськ» Сумської митниці автомобіль «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1. При спробі перетину кордону України із Російською Федерацієюю на вказаному автомобілі 07.09.2015 року, Митницею було складено протокол про порушення митних правил, в якому зафіксовано факт перевищення річного строку на  тимчасове ввезення автомобіля. Позивач не звертався до митного органу про продовження строку тимчасового ввезення автомобіля «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з частини 1 ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
Відповідно до частини 5 цієї статті тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Частиною 6 встановлено, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

Згідно з частини 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб -тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Застосовуючи вказані правові норми, суди попередніх інстанцій, встановивши факт перевищення позивачем строку, встановленого частиною 1 ст. 380 МК України, відсутності доказів звернення позивача із заявою до митного органу про продовження строку тимчасового ввезення вказаного вище автомобіля, зробили юридично правильний висновок про правомірність застосування до позивача штрафу в розмірі 17000,00 грн. згідно з оспорюванню постановою. 
Доводи, наведені позивачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Постанову Малинського районного суду Житомирської області від 03.03.2016 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від  22.06.2016 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: | І.А. Васильєва
Судді: | С.С. Пасічник
| В.П. Юрченко