ПОСТАНОВА
Іменем України

06 листопада 2018 року 
м. Київ
справа №2а-10287/12/2670
касаційне провадження №К/9901/4499/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у                м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2012 (суддя Федорчук А.Б.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 (головуючий суддя - Федотов І.В.,судді: Ісаєнко Ю.А., Епель О.В.) у справі № 2а-10287/12/2670 за позовом Дочірнього підприємства «Управління баштових кранів» Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація» до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Дочірнє підприємство «Управління баштових кранів» Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.02.2012               № 0000172302.
Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 03.10.2012 адміністративний позов задовольнив повністю.
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.05.2014 залишив постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2012 без змін.
Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (правонаступник Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва ДПС) звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2012, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме: статей 6, 8, 19 Конституції України, підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 92, 202, 203, частини першої статті 207, частин першої, другої статті 215, статей 216, 228, 626, 629, 655, 656, 658, 662, 664 Цивільного кодексу України, статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, наголошує на невключенні позивачем до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість операцій з ліквідації/списання чи безоплатної передачі основних засобів на суму 3953025,00 грн. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку Дочірнього підприємства «Управління баштових кранів» Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності формування податкового зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2011 року, за результатами якої складено акт від 16.01.2012 № 25/23-2/04012856.
Перевіркою встановлено порушення позивачем пункту 189.9 статті 189 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) внаслідок невключення в березні 2011 року до складу податкових зобов'язань з податку на додану вартість операцій з ліквідації/списання чи безоплатної передачі основних засобів (кранів) на суму 3953025,00 грн.
Обґрунтовуючи свою позицію, відповідач посилався на результати експертного дослідження, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України на Південно-західній залізниці, викладеного у висновку спеціаліста від 26.12.2011 № 557, відповідно до якого документи, надані платником на перевірку, підписані ймовірно іншими особами та не можуть свідчити про наявність основних засобів на підприємстві станом на 31.03.2011.
На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 10.02.2012 № 0000172302, згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 3953025,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.  
Відповідно до статті 83 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.
Згідно зі статтею 84 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) експертиза проводиться у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення податкового контролю, необхідні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, економіки та в інших галузях. Залучення експерта здійснюється на договірних засадах та за рахунок коштів сторони, що є ініціатором залучення експерта. 
Таким чином, податковим законодавством регламентовано вичерпний перелік видів інформації, яка може використовуватись органом доходів і зборів при проведенні перевірки та бути підставою для формулювання відповідних висновків. Крім того, використання контролюючими органами такої інформації в ході перевірки платника та при формуванні висновків за результатами контрольного заходу є правомірним лише у випадку її отримання безпосередньо в ході проведення самої перевірки. Зокрема, призначення та проведення експертного дослідження з метою встановлення відомостей щодо правильності (достовірності) оформлення податкової звітності платником податків повинно здійснюватись саме у період проведення податкового контролю суб'єкта господарювання.
Крім того, як з'ясовано судами, спірний висновок спеціаліста не містить однозначних відповідей на запитання, які підлягали експертному дослідженню, а встановлює лише ймовірні обставини, що свідчить про невідповідність зазначеного документа вимогам належності та допустимості доказів у розумінні статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій), на підставі яких суд ухвалює рішення у справі.
За таких обставин судові інстанції цілком об'єктивно відхилили як необґрунтовані та безпідставні доводи Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про те, що документи, надані позивачем на перевірку, підписані іншими особами, оскільки зазначені доводи засновані на інформації, що має ймовірний характер та з урахуванням наведеного не може бути прийнята до уваги.
Більш того, в матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що спірні крани знаходяться на балансі позивача (балансові довідки станом на 26.04.2011 та 30.06.2012), а також того, що посадовими особами Дочірнього підприємства «Управління баштових кранів» Відкритого акціонерного товариства «Будмеханізація» особисто підписано інвентаризаційні описи основних засобів.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.10.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.05.2014 у справі № 2а-10287/12/2670 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                               Т.М. Шипуліна

                                                                                                     Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                                В.В. Хохуляк