П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2018 р.
м. Київ
 
Справа № 187/686/15-к
Провадження № 51-2617 км 18
Верховний   Суд   колегією   суддів  Першої   судової   палати   
Касаційного   кримінального   суду   у   складі:
 
головуючого судді                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                   ОСОБА_4 ,
прокурора                                                 ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця 

АДРЕСА_1 ,
 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2017 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року, ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 272 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що в його діянні є склад злочину.
            Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він, будучи провідним інженером з охорони праці та відповідно до посадової інструкції зобов`язаний забезпечувати, в тому числі й створення безпечних і здорових умов праці, в порушення вимог статей 13, 15, 18, 21 Закону України «Про охорону праці», пунктів 1.9, 1.10, 3.1.3, 3.1.17, 3.1.20 Правил безпеки м`ясної промисловості, пунктів 2.3, 3.10, 3.15, 3.17, 3.19, 4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, пунктів 1.7, 3.12, 3.14, 4 Типового положення про службу охорони праці, пунктів 2.4, 2.8, 2.9 (а, б, г), 2.16, 2.20 (а, в, г. ж), 3.7. Д-1-05-2149.2 Посадової інструкції провідного інженера з охорони праці, допустив експлуатацію машини підвищеної небезпеки, придбаної за кордоном без проведення експертизи на відповідність її нормативно-правовим актам з охорони праці, що чинні на території України; допустив до роботи з підвищеною небезпекою та експлуатацію і обслуговування технологічного устаткування без проведення необхідного навчання та перевірки знань з охорони праці; не забезпечив належний контроль за додержанням вимог безпеки технологічних процесів та не прийняв необхідних заходів до усунення недоліків на устаткуванні (відсутність захисного блокування, попереджувальних піктограм та інших засобів безпеки на очиснику шлунків). В результаті допущених ОСОБА_6 вищезазначених порушень оброблювач птиці цеху забою та переробки курчат-бройлерів ПрАТ «Оріль-лідер» ОСОБА_7 при виконанні робіт з підвищеною небезпекою на машині «Очисник шлунків CD-6000» отримала тяжку травму правої руки, що призвело до травматичної ампутації 2, 3, 4 пальців правої кисті на рівні зв`язково-фалангових суглобів.
            Допущені порушення законодавчих і нормативних актів з охорони праці провідним інженером з охорони праці ОСОБА_6 та порушення особистої безпеки оброблювача птиці ОСОБА_7 знаходяться в причинному зв`язку з травмуванням ОСОБА_7 , та призвели до тяжких наслідків.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із постановленим щодо ОСОБА_6 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, безпідставно визнав ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні інкримінованого злочину, оскільки матеріали провадження на підтвердження винуватості обвинуваченого містять достатньо доказів, які, на думку прокурора, не були належним чином досліджені. Також прокурор стверджує про необґрунтовану відмову судом апеляційної інстанції у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів і усунення допущених судом першої інстанції суперечностей. Вказує на те, що суд апеляційної інстанції викладених в апеляційній скарзі доводів прокурора не перевірив і не спростував, свого рішення належним чином не мотивував, що призвело до постановлення ухвали, яка не відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України. Крім того, прокурор зауважує щодо порушень при складанні повного тексту ухвали апеляційного суду, його оголошенні та підписанні.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор не підтримав касаційну скаргу, просив залишити без зміни ухвалені щодо ОСОБА_6 судові рішення.
Мотиви Суду
Положенням ст. 433 КПК України визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що порушує питання прокурор, перегляду в касаційному порядку не підлягає, а отже, при касаційному розгляді кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. 
            Положенням ч. 1 ст. 373 КПК України встановлено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
 
Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
 
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.
 
Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді,  а саме - винуватість особи у вчиненні  кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
 
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
 
У своїй касаційній скарзі прокурор вказував на безпідставне виправдання ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що, на думку колегії суддів, є необґрунтованим.
 
Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, з дотриманням вимог статей 86, 87, 94 КПК України зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, та дійшов правомірного висновку про те, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами винуватість ОСОБА_6 в умисному порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило тяжкі наслідки.
 
З огляду на викладене, доводи прокурора про неправильну оцінку доказів обвинувачення, зроблену судом, колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження.
 
Крім того, суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою прокурора, яка є аналогічною до його касаційної скарги, ретельно перевірив зазначені в ній доводи, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор у скарзі, Судом не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2017 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.
            Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                          ОСОБА_3