ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2018 року 
Київ
справа №819/695/17
адміністративне провадження №К/9901/46896/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -                    Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                      Бевзенка В. М., 
                                                                      Шарапи В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року (суддя - Дерех Н.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року (головуючий суддя - Гулид Р.М., судді - Кузьмич С.М., Улицький В.З.) у справі 
за позовом Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради
до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Наконечної Ірини Валеріївни
третя особа ОСОБА_3
про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У травні 2017 року Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради (далі - Відділ ДАБК) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Відділ ДВС), головного державного виконавця Відділу ДВС Наконечної Ірини Валеріївни (далі - державний виконавець Відділу ДВС Наконечна І.В.), яким просив визнати дії державного виконавця Відділу ДВС Наконечної І.В. по винесенню постанови про накладення штрафу від 03.04.2017 року неправомірними та скасувати постанову про стягнення з боржника штрафу від 03.04.2017 року ВП №50672017.
2.          В обґрунтування позовних вимог Відділ ДАБК зазначив, що 03.04.2017 року державним виконавцем Наконечною І.В. повторно винесено постанову про накладення штрафу, яка є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, з огляду на те, що в оскаржуваній постанові вказано код ЄДРПОУ відділу, однак відділ не є окремою юридичною особою, не має коду ЄДРПОУ, про що відділ примусового виконання рішень неодноразово повідомлявся позивачем. Позивач листами повідомляв державного виконавця про виконання рішення суду та постанов державного виконавця, а також додатково зазначив, що для виконання рішення суду необхідно, щоб стягувач звернувся до Відділу ДАБК з відповідною заявою, оскільки декларація про готовність до експлуатації об'єкта за адресою АДРЕСА_1 відсутня у Відділі ДАБК. Про результати усіх звернень стягувача за рішенням суду - ОСОБА_4 позивач повідомляв державного виконавця. Вважає, що постанови про накладення штрафу державного виконавця є необґрунтованими та винесені всупереч вимог чинного законодавства України.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.          Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року у задоволені позову відмовлено.
4.          Відмовляючи у задоволені адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що з моменту винесення постанови про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015р. у справі № 819/3275/14-а, а саме з 26.10.2016 року до винесення постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі, боржник - Відділ ДАБК жодних дій щодо виконання рішення суду не вчиняв, а лише звертався зі скаргою на дане рішення в касаційному порядку. Суд не врахував листи Відділу державного архітектурно-будівельного контролю від 01.11.2016 року за №342/27, від 28.11.2016 року №399/27, 07.02.2017 року №54/27, 01.03.2017 №40-1019-18/65817 оскільки інформація, яка викладена у даних листах не містить викладення поважних причин невиконання рішення суду, а є лише завуальованим способом затягування виконання рішення суду. Суд зазначив, що на виклики державного виконавця від 26.10.2016 року №03.3-32/В-4/2903 та від 23.02.2017 року № 181 боржник у виконавчу службу не прибував і письмових доказів виконання рішення суду не надав. Також суд звернув увагу на те, що третьою особою ОСОБА_3 з 26.10.2016 року неодноразово вживались заходи для виконання рішення суду, а саме він неодноразово звертався до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю з питанням реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, однак боржник відмовлявся це зробити.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
6.          Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року апеляційна скарга залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
7.          Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, зазначив, що матеріали справи свідчать про відсутність підстав для задоволення даного позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
8.          Відділ ДАБК (далі - скаржник) у квітні 2018 року звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року.
9.          В касаційній скарзі Відділ ДАБК, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
10.          В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник зазначив, що ОСОБА_3 подавав до Відділу ДАБК неналежним чином оформлені декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об'єкта. Посилається на те, що посадові особи Відділу ДАБК з'являлися до державного виконавця. Вважає, що процедура виконання судового рішення у справі №819/3275/14-а - відсутня. Крім того, посилається на те, що після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем не вчинялись виконавчі дії.
11.          Представник ОСОБА_3 подав заперечення на касаційну скаргу, за змістом яких вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
12.          Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
13.          Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року у справі № 819/3275/14-а, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 року №876/5039/15, задоволено позовні вимоги ОСОБА_5, що діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_4 та визнано дії Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області (правонаступником якої є Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області) про відмову в реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації - неправомірними, зобов'язано Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області провести реєстрацію декларацію про готовність об'єкта до експлуатації по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4.
14.           04 квітня 2016 року постановою головного державного виконавця Відділу ДВС Санжарою О.М. відкрито виконавче провадження ВП № 50672017 на підставі виконавчого листа №819/3275/14-а від 11.02.2016 року виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про примусове виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року у справі №819/3275/14-а про зобов'язання провести реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації по АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4 Цього ж дня, 04.04.2016 року дану постанову надіслано Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції.
15.          Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2016 року у справі №819/3275/14-а проведено заміну сторони виконавчого провадження - боржника, з Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на Відділ архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради.
16.           21 вересня 2016 року головним державним виконавцем Відділу ДВС Побер І.І. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження у справі №819/3275/14-а від 16.06.2016 року, замінено Управління архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області на Відділ архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради.
17.           26 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Відділу ДВС Побер І.І. винесено постанову про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015р. у справі № 819/3275/14-а, якою накладено штраф у розмірі 5100 грн. 00 коп. та зобов'язано боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів. 
18.           03 квітня 2017 року державним виконавцем Відділу ДВС Наконечною І.В. винесено постанову про накладення штрафу ВП №50672017, згідно з якою зобов'язано Відділ архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради сплатити штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. 00 коп.
19.          На виконання вимог ч.2 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» Відділом ДВС до ГУ Національної поліції в Тернопільській області подана заява (повідомлення) про притягнення особи до кримінальної відповідальності в порядку ст.214 КПК України.
20.          З моменту винесення постанови про накладення штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015р. у справі №819/3275/14-а, а саме з 26.10.2016 року до винесення постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі (до 03.04.2017 року), боржник - Відділ ДАБК жодних дій щодо виконання рішення суду не вчиняв.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
21.          Стаття 129-1 Конституції України: суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
22.          Частини 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України: постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом
23.          Частина 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України: постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
24.          Пункт 16 частини 3 статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження»: виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
25.          Частини 1-3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження»: за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
          У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
          Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
          У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
26.          Стаття 75 Закону України «Про виконавче провадження»: у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
          У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
27.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
28.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
29.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
30.          Передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії.
31.          Суд зазначає, що питання про наявність у Відділу ДАБК обов'язку щодо реєстрації поданої представником ОСОБА_4 декларації про готовність об'єкта до експлуатації вирішено в межах справи №819/3275/14-а, а тому посилання скаржника на неможливість реєстрації декларації через наявність помилок не може бути визнано належним обґрунтуванням поважності не виконання постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року.
32.          Крім того, якщо скаржник вважав, що виконання вказаного судового рішення має бути здійснено за певною процедурою, Відділ ДАБК мав можливість у порядку ст.263 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) звернутися до Тернопільського окружного адміністративного суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
33.          Отже, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанції про невиконання без поважних причин постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року у справі №819/3275/14-а, що є підставою для настання відповідальності, передбаченої статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження».
34.     Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.
35.          Статтею 350    КАС України    передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи
36.          Суд зазначає, що з огляду на положення ст.6 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та ч.3 ст.181 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017р.) належним відповідачем в цій справі мало бути Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яке є органом державної виконавчої служби, утвореним Міністерством юстиції України, а не Відділ примусового виконання рішень, який є структурним підрозділом цього органу державної виконавчої служби, проте, враховуючи наведені приписи ч.2 ст.350 КАС України, це не може бути підставою для скасування правильних по суті і законних судових рішень.
37.          Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини 1 статті 350 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки судами не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.
38.          З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судових рішень відсутні.
39.          Керуючись статтями 341,    343,    349, 350,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
40.          В задоволенні касаційної скарги Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради - відмовити.
41.          Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2017 року - залишити без змін.
42.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач Н.А.Данилевич
Судді                                                                                                     В.М. Бевзенко 
                                                                                                    В.М. Шарапа