ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2018 року 
Київ
справа №826/14690/17
адміністративне провадження №К/9901/49227/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -                                    Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                                                                 Бевзенко В.М., 
                                                                                                                                     Шарапи В.М.,

дового засідання -                                                   Шевчук К.В.,
за участю
представника позивача -                                         ОСОБА_3,
представника відповідача 2 -                               Самофалової О.Ю.,
представника третьої особи -                               Сердіченка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
касаційні скарги ОСОБА_6 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року (суддя - Шевченко Н.М.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року (головуючий суддя - Твердохліб В.А., судді - Коротких А.Ю., Костюк Л.О.) у справі 
за позовом ОСОБА_6
до Керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва Вернигори Лілії В`ячеславівни, Державного підприємства «Інформаційні судові системи»,
третя особа: Державна судова адміністрація України,
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          У листопаді 2017 року ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва Вернигори Лілії В`ячеславівни (далі - керівник апарату Вернигора Л.В.), Державного підприємства «Інформаційні судові системи», в якому просив: - визнати протиправним і скасувати розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва Вернигори Л.В. від 30.08.2017р. №340 «Про здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи №752/3305/17 (провадження №1-кс/752/6561/17)»; - зобов'язати Державне підприємство «Інформаційні судові системи» вилучити з автоматизованої системи документообігу Голосіївського районного суду міста Києві відомості про розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду міста Києва Вернигори Л.В. від 30.08.2017р. №340 «Про здійснення повторного автоматизованого розподілу судової справи №752/3305/17 (провадження №1-кс/752/6561/17)». 
2.          В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначив, що розпорядження є протиправним та його прийняття призвело до того, що справа була розглянута не уповноваженим на те слідчим суддею.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
3.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
4.          Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції зазначив, що оскаржуване розпорядження прийняте згідно вимог чинного законодавства, є законними та не підлягає скасуванню, а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 слід відмовити. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
6.          Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року апеляційна скарга залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.
7.          Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, зазначив, що оскаржуване розпорядження прийняте відповідно до вимог чинного законодавства України, а тому відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
8.          ОСОБА_6 (далі - скаржник) у квітні 2018 року звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року.
9.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року і винести нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
10.          В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник посилається на незаконність здійснення повторного автоматизованого розподілу справи №752/3305/17 (провадження №1-кс/752/6561/17). Зазначає, що ситуація щодо визначення слідчого судді, який розглядав справу, призвела до того, що справа була розглянута не уповноваженим на те слідчим суддею, що призвело до грубого порушення прав ОСОБА_6 на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим суддею. Крім того, зазначає, що Державне підприємство «Інформаційні судові системи», як адміністратор автоматизованої системи документообігу, уповноважене на вилучення чи зміну відомостей, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду.
11.          Керівник апарату Вернигора Л.В. надала відзив на касаційну скаргу, яким просить відмовити в задоволені касаційної скарги та залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін. Зазначає, що повторний автоматизований розподіл відбувся у відповідності до встановлених правил, що виключає твердження ОСОБА_6 про розгляд справи не уповноваженим слідчим суддею.
12.          Державна судова адміністрація України надала відзив на касаційну скаргу, яким просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін. Вважає, що спірне розпорядження є законним та обґрунтованим. Також посилається на наявність прямої заборони на зміну, коригування або видалення будь-яких реєстраційних даних щодо конкретної судової справи.
13.          Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14.          У справі №752/3305/17 (провадження 1-кс/752/6561/17) слідчим суддею Голосіївського районного суду міста Києва Чередніченко Н.П. прийнято рішення від 04.09.2017 року за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 на постанову прокурора прокуратури міста Києва Жили О.Б. від 23.08.2017 року, яким постанову про закриття кримінального провадження скасовано.
15.          Позивач зазначив, що під час ознайомлення з матеріалами вказаної справи йому стало відомо про те, що скарга адвоката ОСОБА_8, подана в інтересах ОСОБА_9, надійшла до Голосіївського районного суду міста Києва 30.08.2017 року, цього ж дня автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю для конкретного судового провадження.
16.          У протоколі передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.08.2017 року зазначено, що для розгляду справи №752/3305/17 (провадження 1-кс/752/6561/17) визначено суддю Шумко А.В.
17.          В подальшому, 30.08.2017 року здійснено повторний автоматичний розподіл вказаної справи та визначено інший склад суду - суддю Чередніченко Н.П.
18.          Повторне автоматичне визначення слідчого судді здійснено на підставі розпорядження керівника апарату суду Голосіївського районного суду міста Києва Вернигори Л.В. від 30.08.2017 року №340, в якому зазначено, що суддя Шумко А.В. перебуває у основній щорічній відпустці, яка надана наказом в.о. голови суду від 27.06.2017 року №168-В.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
19.          Частини 1 та 3 статті 155 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»: організаційне забезпечення роботи суду здійснює його апарат, який очолює керівник апарату. Керівник апарату суду несе персональну відповідальність за належне організаційне забезпечення суду, суддів та судового процесу, функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи, інформує збори суддів про свою діяльність. Збори суддів можуть висловити недовіру керівнику апарату суду, що має наслідком звільнення його з посади.
20.          Частина 2 статті 55 Конституції України: кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
21.          Частина 3 статті 124 Конституції України: юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
22.          Частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України: завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. 
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
23.          Пункти 1 та 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України: справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;
24.          Частина 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України: юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
25.          Частина 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
26.          Пункт 2 частини 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України: юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.
27.          Частина 3 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України: визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.
28.          Стаття 80 Кримінального процесуального кодексу України: за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов'язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
29.          Частини 1 та 2 статті 81 Кримінального процесуального кодексу України: у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.
30.          Частина 3 статті 307 Кримінального процесуального кодексу України: ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
31.          Пункт 3 частини 1 статті 409 Кримінального процесуального кодексу України:  підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
32.          Частина 1 статті 412 Кримінального процесуального кодексу України: істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
33.          Пункт 2 частини 2 статті 412 Кримінального процесуального кодексу України: судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду.
34.          Пункти 1 та 2 частини 1 статті 415 Кримінального процесуального кодексу України: суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою.
35.          Підпункт 2.3.1 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішення Ради суддів України від 26.11.2010р. №30 (далі - Положення №30): розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.
36.          Підпункт 2.3.50 пункту 2.3 Положення №30: винятково у разі, коли суддя (судді) у передбачених законом випадках не може (не можуть) продовжувати розгляд справи, невирішені судові справи передаються для повторного автоматизованого розподілу за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов'язки), що додається до матеріалів справи.
37.          Підпункт 2.3.52 пункту 2.3 Положення №30: за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду (особи, яка виконує його обов'язки) здійснюється повторний автоматизований розподіл судових справ у разі виявлення очевидних помилок в налаштуваннях автоматизованої системи діловодства суду при автоматизованому розподілі справ, що призвели до порушення порядку визначення судді (колегії суддів) для розгляду справи.
38.          Підпункт 2.3.54 пункту 2.3 Положення №30: результатом повторного автоматичного визначення запасного (слідчого) судді є протокол повторного автоматичного визначення запасного (слідчого) судді (додаток 9), що автоматично створюється автоматизованою системою.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
39.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
40.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
41.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
42.          Публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.
43.          Здійснення відповідальними особами заходів, пов'язаних з автоматичним розподілом справ (матеріалів) між суддями, у тому числі виконання керівником апарату суду своїх функціональних обов'язків, пов'язаних з повторним автоматизованим визначенням запасного (слідчого) судді, не породжує виникнення публічно-правових відносин між особою, яка є учасником судового процесу (кримінального провадження) та відповідними посадовими особами судової установи.
44.          Суд зазначає, що здійснення керівником апарату суду або іншою особою функцій, пов'язаних з судовим розглядом справи, не може бути самостійним предметом судового розгляду.
45.          У порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені акти, дії або бездіяльність посадових і службових осіб судів, що належать до сфери управлінської діяльності та не пов'язані зі здійсненням судом провадження у справі, результатом якого є прийняття акта органом судової влади, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018р. у справі №820/5586/16.
46.          З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що розглядаючи справу, суди всіх інстанцій помилково виходили з того, що спір у цій справі належить до юрисдикції адміністративних судів.
47.          При цьому, Суд зазначає, що право особи, яка бере участь у судовому процесі (кримінальному провадженні) на незалежний і безсторонній суд забезпечується у передбачений процесуальним законодавством спосіб, у тому числі реалізацією права заявити відвід судді, можливістю оскарження рішення з підстав розгляду справи (заяви, інших матеріалів) незаконним складом суду, якщо таке рішення може бути оскаржене, тощо.
48.          Неможливість, з огляду на приписи ч.3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України, ОСОБА_6 оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування постанови прокурора про закриття кримінального провадження не вказує про неврегульованість кримінальним процесуальним законодавством спірних правовідносин.
49.          Пунктом 5 ч.1 ст.349 КАС України (в чинній редакції) передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.
50.          Відповідно до ч.1 ст.354 КАС України (в чинній редакції) встановлено, що суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.
51.          При цьому, при вирішенні питання щодо наявності підстав для закриття провадження в адміністративній справі за пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України, поняття спору, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, слід тлумачити в контексті частини третьої статті 124 Конституції України в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підпадають під юрисдикцію саме адміністративних судів, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
52.          Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не підлягає судовому розгляду, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.
53.          Керуючись статтями 238, 239, 341,    345,    349, 354,    356,    359  Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
54.          Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.
55.          Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року скасувати, а провадження у справі закрити.
56.          Повний текст постанови складено 01 листопада 2018 року.
57.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач Н.А. Данилевич
Судді                                                                                                     В.М. Бевзенко
                                                                                                    В.М. Шарапа