Постанова
Іменем України
 
19 вересня 2018 року
 
м. Київ
 
справа № 754/410/17
 
провадження № 61-35485св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,    Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_3,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Цифрал сервіс люкс»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі судді Махлай Л. Д., від 11 жовтня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Цифрал сервіс люкс» (далі - ТОВ «Цифрал сервіс люкс») про визнання договору недійсним, відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов'язання вчинити дії.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва, у складі судді 
Клочко І. В., у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою.
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без руху у зв'язку із несплатою судового збору та надано строк для усунення зазначеного недоліку протягом п'яти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
Залишаючи без змін апеляційну скаргу, апеляційний виходив із того, що споживачі не звільняються від сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг, тому заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм Закону України «Про захист прав споживачів» та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», який є спеціальним законом, споживачі звільняються від сплати судового збору. Підстави для звільнення від сплати судового збору не обмежується розглядом справи у суді першої інстанції, оскільки споживачу гарантується апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, прийнятого за результатами його позову.
 
У відзиві (запереченні) на касаційну скаргу ТОВ «Цифрал сервіс люкс» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без змін, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільненні від сплати судового збору лише за подання позовної заяви, а за вчинення інших процесуальних дій повинні сплачувати судовий збір. Крім того, ухвала апеляційного суду про залишення без руху не перешкоджає подальшому провадженню у справі, отже не підлягає касаційному оскарженню.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до пункту 1 частин першої статті 324 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення оскарженої ухвали) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31-33 частини першої статті 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку і ухвали апеляційного суду, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Ухвала апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху у зв'язку з несплатою судового збору перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки судом виявлені перешкоди для відкриття апеляційного провадження.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
 
Залишаючи без руху апеляційну скаргу ОСОБА_3, апеляційний суд посилався на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 06 вересня 2017 року № 6-185цс17, відповідно до якої споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову, проте мають обов'язок щодо сплати судового збору при вчиненні відповідних дій у всіх інших судових інстанціях.
 
Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.
 
У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз положень зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, визначеному статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.
 
Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов'язаними з порушенням їх прав.
 
Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норму про те, що пільги надаються лише за пред'явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що вони звільняються від сплати судового збору з метою захисту їх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). 
 
Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині третій статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слова «державного мита» були замінені словами «судового збору».
 
Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певної категорії осіб щодо сплати судового збору.
 
Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред'явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу. Стадії цивільного процесу об'єднані єдиним завданням - справедливим розглядом і вирішенням цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів», стаття 2 ЦПК України).
 
Саме таке тлумачення норм Закону України «Про судовий збір» і             статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовано у постанові ВеликоїПалати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у  справі № 761/24881/16-ц.
 
Апеляційний суд неправильно витлумачив вказані вище норми та безпідставно поклав на ОСОБА_3, який звернувся до суду за захистом прав споживача, обов'язок зі сплати судового збору та безпідставно залишив його апеляційну скаргу без руху у зв'язку із несплатою судового збору.
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
За приписами частини четвертої статті 406 ЦПК України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанцій.
 
За таких обставин ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на розгляд апеляційного суду.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити. 
 
Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 жовтня 2017 року скасувати, справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                  Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                             О. В. Білоконь
 
Є.В. Синельников
 
С.Ф. Хопта
 
Ю.В. Черняк