Постанова
Іменем України
 
17 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 205/6994/16-ц
провадження № 61-18583св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,
 
учасники справи: 
стягувач - ОСОБА_2,
зацікавлені особи: ОСОБА_3, державний виконавець Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Цибульська А. В., 
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року у складі судді: Басової Н. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Свистунової О. В., Баранніка О. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулась із скаргою про скасування постанови державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ Цибульської А. В. про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2015 року з примусового виконання виконавчого листа № 2-3131, виданого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 17 липня 2005 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та повернення виконавчого листа для подальшого виконання.
 
В обґрунтування скарги, яку уточнювала в ході судового розгляду, вказувала, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2005 року було стягнуто аліменти з ОСОБА_5 на її користь на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_5 щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
 
Постановою Красногвардійського ВДВС ДМУЮ 22 лютого 2006 року у зв'язку з непогашенням боргу по аліментах ОСОБА_5 було накладено арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1, що належало ОСОБА_5
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. Борг по аліментам на час його смерті становив 36 276,04 грн. Після його смерті спадкоємцями є син - ОСОБА_7 та мати - ОСОБА_8
 
Постановою державного виконавця від 10 червня 2015 року закінчено виконавче провадження у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_5
 
Вважала, що постанова державного виконавця від 10 червня 2015 року є незаконною. Тому просила суд скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2015 року; виконавчий лист повернути у Красногвардійський ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області для подальшого виконання.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 Суд першої інстанції зробив висновок, що постанова державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Цибульської А.В. від 10 червня 2015 року відповідає вимогам чинного законодавства.
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року залишено без змін. Ухвала мотивована тим, що процесуальне правонаступництво у цій справі неможливе, оскільки сплата аліментів є сімейним обов'язком, що тісно пов'язаний з особою боржника, а тому не може бути перекладений на іншу особу і зобов'язання припиняється зі смертю боржника.
 
У травні 2017 року ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржені рішення і прийняти нове рішення, яким постанову державного виконавця Красногвардійського ВДВС ДМУЮ ЦибульськоїА. В. про закінчення виконавчого провадження від 10 червня 2015 року скасувати та виконавчий лист № 2-3131, виданий Ленінським районним судом м. Дніпропетровська від 17 липня 2005 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, повернути для подальшого виконання.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди ототожнили аліментні зобов'язання із заборгованістю по сплаті аліментів, тобто борговим зобов'язанням. Вважає, що борг по аліментам спадкодавця повинен бути виконаний спадкоємцями.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2017 року справа призначена до судового розгляду.
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.
 
Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
Суди встановили, що 12 серпня 2005 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист у виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2005 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повнолітті.
 
22 лютого 2006 року у зв'язку із заборгованістю ОСОБА_5 по сплаті аліментів було накладено арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_5
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 боржник ОСОБА_5 помер.
 
Станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 розмір заборгованості по аліментам ОСОБА_5 становив 36 276,04 грн.
 
Постановою державного виконавця Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ Цибульської А. В. від 10 червня 2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3131, виданого 17 липня 2005 року закінчено у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_5
 
Тлумачення статей 608, 1216, 1218, пункту 5 частини першої статті 1219 ЦК України свідчить, що обов'язок по сплаті заборгованості за аліментами, які були присуджені судом за життя спадкодавця, переходить в порядку спадкування від платника аліментів до його спадкоємців. Відповідно спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги по сплаті заборгованості за аліментами, в межах вартості майна, одержаного у спадщину погасити заборгованість на дитину. Обов'язок платника аліментів по їх сплаті після його смерті припиняється, як нерозривно пов'язаний з його особою і не може бути виконаний іншою особою.
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2018 року у справі № 701/1196/15-ц зроблено висновок, що у статтях 1281 та 1282 ЦК України визначено спеціальний порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців та порядок задоволення спадкоємцями вимог кредитора, тобто передбачає звернення кредитора до суду з відповідним позовом, ухвалення судом рішення за наслідками його розгляду та видачу виконавчого листа для його примусового виконання. Розмір задоволення вимог кредитора визначає суд залежно від вартості одержаного у спадщину майна за окремим позовом кредитора, державний виконавець не наділений повноваженнями змінювати зміст виконавчого документу, в тому числі, визначати суму, яка підлягає стягненню з боржника.
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
 
Згідно частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
За таких обставин суди правильно відмовили в задоволенні скарги, оскільки цивільним законодавством передбачено спеціальний порядок пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені ухвали постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені ухвали без змін.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                               Н. О. Антоненко
 
В. І. Журавель
 
В. І. Крат
 
В. П. Курило