ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року
м. Київ
Справа № 800/513/17 (П/9901/196/18) 
Провадження № 11-498заі18
Велика Палата Верховного Суду у складі:
Головуючого судді                        Князєва В. С.,
судді-доповідача    Саприкіної І. В.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю:
секретаря судового засідання - Сергійчук Л. Ю.,
позивача - ОСОБА_4, 
представника відповідача Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів - Погребняка С. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (головуючий суддя Бучик А. Ю., судді: Берназюк Я. О., Гімон М. М., Гриців М. І., Мороз Л. Л.) від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення, 
УСТАНОВИЛА:
У листопаді 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі - КДКП, Комісія), у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення від 11 жовтня 2017 року № 187дп-17 «Про притягнення заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчим органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани» (невиконання або неналежне виконання службових обов'язків). 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2017 року відкрито провадження в цій справі.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції. 
На підставі підп. 5 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Ураховуючи наведене вище, позовну заяву ОСОБА_4 було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року позов ОСОБА_4 задоволено. 
Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, КДКП подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на те, що Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, як судом першої інстанції, не було досліджено всі докази та неповно встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Задовольняючи позовні вимоги, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що Комісія, приймаючи рішення від 11 жовтня 2017 року № 187дп-17, діяла з виходом за межі власних повноважень, визначених Законом України «Про прокуратуру» та у спосіб, не передбачений Законом України «Про запобігання корупції».
ОСОБА_4 у своєму відзиві на апеляційну скаргу підтримує правову позицію суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу Комісії залишити без задоволення.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, ВеликаПалата Верховного Суду встановила таке.
Наказом прокурора Автономної Республіки Крим від 15 листопада 2016 року № 274 ОСОБА_4 призначений на посаду заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим.
Підставою для притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності слугували слідуючі обставини:
24 жовтня 2016 року ОСОБА_4 подана щорічна декларація особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, 25 жовтня 2016 року подано уточнюючу декларацію, а 19 березня 2017 року подано декларацію за 2017 рік.
21 березня 2017 року ОСОБА_4 придбав легковий автомобіль Skoda Fabia, вартістю 203 203 грн, що становить 127 прожиткових мінімумів (з розрахунку на одну працездатну особу в розмірі 1600 грн станом на 01 січня 2017 року). Проте, ОСОБА_4 повідомив Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - НАЗК) про суттєві зміни у майновому стані шляхом подання електронного повідомлення лише 03 травня 2017 року, тобто з порушенням  десятиденного строку, встановленого Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII).
12 липня 2017 року до КДКП надійшла дисциплінарна скарга прокурора Автономної Республіки Крим про вчинення дисциплінарного проступку заступником начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4, який виразився у несвоєчасному повідомленні НАЗК про суттєві зміни у майновому стані.
24 липня 2017 року член КДКП ОСОБА_8 відкрив дисциплінарне провадження щодо прокурора ОСОБА_4, а 28 вересня 2017 року склав висновок № 11/2/4-95дс-39дп-17 «Про наявність дисциплінарного проступку» з пропозицією притягнути заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді догани.
11 жовтня 2017 року КДКП прийняла рішення № 187дп-17 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани». Підставою для прийняття цього рішення стало невиконання чи неналежне виконання позивачем своїх службових обов'язків.
Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_4 до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та надані на противагу їм аргументи ОСОБА_4, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в мотивувальній частині з наступних підстав.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов'язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Основного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 123 Конституції України передбачає, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII«Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII).
Відповідно до ст. 44, 45 Закону № 1697-VII дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.
За приписами ст. 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів. 
Стаття 49 Закону № 1697-VII визначає види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на прокурора. Згідно з п. 1 ч.1 ст. 49 цього Закону на прокурора може бути накладено дисциплінарне стягнення у виді догани.
Судом установлено, підставою для застосування до прокурора ОСОБА_4 дисциплінарного стягнення у вигляді догани є п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII, а саме: невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, яке, на думку КДКП, виявилося невнесення ним відомостей до розділу 4 «Цінне рухоме майно - транспортні засоби» повідомлення про суттєві зміни у майновому стані.
Проте Велика Палата Верховного Суду вважає, що такі порушення ОСОБА_4, як несвоєчасне повідомлення НАЗК про суттєві зміни у майновому стані, не можна розцінювати як невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків з огляду на таке.
Підставами для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності є: (…) невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків (п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII).
Відповідно до ст. 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов'язаний: неухильно додержуватися присяги прокурора; виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури; проходити щорічну таємну перевірку доброчесності.
Виходячи з аналізу Закону № 1697-VII, службовими обов'язками працівника прокуратури слід вважати нормативно визначені вид та міру необхідної поведінки, котрі забезпечують реалізацію завдань, поставлених перед прокуратурою суспільством і державою, та повноважень, наданих для ефективного здійснення професійних функцій.
Зважаючи на викладене, неповідомлення прокурором НАЗК про суттєві зміни у майновому стані шляхом подання електронного повідомлення не може бути підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за п.1 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII, оскільки такі дії не відповідають ознакам невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків. 
Водночас, п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону № 1697-VII передбачена можливість притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. 
Однак, такі підстави жодним чином не відображено КДКП в оскаржуваному рішенні.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_4 дисциплінарної відповідальності у виді догани, Комісія не обґрунтувала належним чином у чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків позивачем, а лише вказала на наявність такої підстави.
Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Комісія дійшла помилкового висновку щодо невиконання чи неналежного виконання службових обов'язків прокурором ОСОБА_4., а тому рішення КДКП від 11 жовтня 2017 року 
№ 187дп-17 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Автономної Республіки Крим ОСОБА_4 та накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді догани» підлягає скасуванню.
За правилами ст. 315, 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: (…) змінити судове рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду приходить до висновку, що судом першої інстанції по суті прийнято правильне процесуальне рішення, але із помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому наявні підстави для  зміни рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року в його мотивувальній частині з викладених вище обставин.
Керуючись ст. 241-243, 250, 310, 315, 317, 322 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА :
 
Апеляційну скаргу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року - задовольнити частково.
 
Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 березня 2018 року - змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови, в решті рішення суду - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                      В. С. Князєв
Суддя-доповідач   І. В. Саприкіна
Судді:                                     
Н. О. Антонюк   Л. М. Лобойко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук   Л. І. Рогач
Д. А. Гудима    О. С. Ткачук
В. І. Данішевська   В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков   О. Г. Яновська
О. Р. Кібенко