Постанова 
Іменем України 
 
05 вересня 2018 року
м. Київ
 
справа № 750/8470/17
провадження № 61-7115свп18
 
Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Висоцької В. С., Журавель В. І., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П., Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,
представник відповідача - Сметанюк ІгорМиколайович,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення апеляційного суду Чернігівської області в складі колегії суддів: Губар В. С., Вінгаль В. М., Купюри Л. В. від 12 грудня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати припиненими угоду № 385009 від 13 березня 2002 року, додаток № 1 до угоди від 13 березня 2012 року, додаток № 2 від 13 березня 2012 року,  Додаток № 2 від 13 березня 2012 року, Додаток № 3 від                               30 травня 2013 року, укладені між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі - ТОВ «Авто Просто»), а також договір застави від 20 березня 2013 року № 2826, договір про  зміни до договору застави від 20 червня 2013 року № 2831, договір поруки від               13 червня 2013 року, договір про зміни до договору поруки від 14 червня 2013 року.
 
Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до статтей 691,                        694 ЦК України та терміну «поточна ціна автомобіля», що міститься у          розділі I додатку № 2 до угоди № 385009 від 13 березня 2012 року,                      пунктів 2.1-2.3, 2.6 цього додатку, статті 5 самої угоди він мав відшкодувати  відповідачеві 100% сплаченої відповідачем публічним акціонерним товариством «Чернігів Авто» (далі - ПАТ «Чернігів Авто») вартості (ціни) автомобіля, тобто саме 87 800 грн.
 
Позивач вважає, що вимога відповідача про сплату нею після 17 червня 2013 року (передачі автомобіля) складових повних внесків та інших передбачених угодою платежів у розмірах обчислених із суми ціни автомобіля, що перевищує 87 800 грн, є незаконною та суперечить  вимогам статті 903 ЦК України, оскільки перевищує встановлену угодою сторін плату за отримані нею послуги.
 
Посилаючись на те, що за період з 13 березня 2012 року по 01 серпня                   2017 року нею сплачено 175 863 грн 33 коп., тому у зв'язку з фактичним виконанням зобов'язань за угодою та додатків до неї та відмовою                      ТОВ «Авто Просто» у добровільному порядку припинити угоду № 358009 від 13 березня 2012 року, додатком № 1 до угоди від 13 березня 2012 року, додаток № 2 від 13 березня 2012 року, додаток № 3 від 30 травня 2013 року, вона вимушена звернутись до суду з указаним позовом.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада                     2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що жодною статтею як угоди так і додатків до неї не передбачено право позивача сплачувати, а обов'язок відповідача в подальшому розраховувати щомісячні внески в оплату послуг, після отримання автомобіля, виходячи із поточної ціни автомобіля, що діяла на день придбання такого автомобіля.
 
Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 листопада 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано припиненими: угоду № 385009 від 13 березня 2012 року, додаток № 1 до угоди від               13 березня 2012 року, додаток № 2 від 13 березня 2012 року, додаток № 3 від 30 травня 2013 року, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто», договір застави від 20 червня 2013 року № 2826, договір про зміни до договору застави від 20 червня 2013 року № 2831, договір поруки від                   13 червня 2013 року, договір про зміни до договору поруки від 14 червня 2013 року.
 
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що вимоги відповідача про сплату позивачем після 17 червня 2013 року повних внесків та інших передбачених угодою платежів у розмірах, обчислених із суми ціни автомобіля, яка перевищує 87 800 грн, тягне за собою перевищення встановленої угодою плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду), що суперечить частині першій статті 903 ЦК України.
 
ТОВ «Авто Просто» подало касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, зокрема частину першу статті 903 ЦК України. Так, оскаржувана угода та додатки до неї не визнавалися в судовому порядку недійсними, а тому виконання умов угоди та додатків до неї є обов'язковими для сторін. За період дії угоди ОСОБА_1 сплачено 101 внесок в оплату послуг (66,8796% вартості автомобіля (чисті внески)), останньою у повній мірі не сплачено внески в оплату страхового платежу. Отже, станом на сьогоднішній день, позивачем у повній мірі не виконано перед відповідачем своїх зобов'язань за угодою, незважаючи на те, що відповідачем виконано свій обов'язок щодо передачі відповідачу автомобіля. Відтак, висновки апеляційного суду про можливість припинення оскаржуваної угоди та додатків до неї за умови неналежного виконання позивачем зобов'язання щодо сплати внесків за отриманий автомобіль, суперечить чинному законодавству України.
 
У квітні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому зазначала, що доводи касаційною скарги є безпідставними, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.
 
У квітні 2018 року від ТОВ «Авто Просто» надійшла відповідь на відзив, у якому заявник указує на те, що після отримання автомобіля поточна ціна автомобіля не може бути зафіксована, оскільки це не відповідає умовам угоди. Таким чином, ураховуючи, що всі щомісячні платежі, передбачені угодою, залежать від поточної ціни автомобіля, яка повідомляється постачальником, а можливість зміни такої ціни погоджена сторонами.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2018 року справа передана на розгляд Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Ухвала суду мотивована тим, що оскаржуваною угодою та додатками до неї, які не визнавалися в судовому порядку недійсними, передбачений обов'язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі передбаченому умовами угоди та додатків до неї,  а тому виконання умов угоди та додатків до неї, є обов'язковими для сторін. Позивач не надав доказів того, що ним у повному обсязі виконані взяті на себе зобов'язання за угодою, укладеною з відповідачем, відповідно до графіку внесків учасника, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України у редакції 2004 року), відтак відсутні підстави для визнання зобов'язання припиненим.
 
Разом із тим, інша колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглядаючи касаційну скаргу ТОВ «Авто Просто» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 12 вересня 2017 року у справі № 750/778/16 за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Авто Просто» про визнання угод припиненими та за зустрічним позовом ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_7 про стягнення боргу, дійшла висновку про те, що після отримання позивачем автомобіля поточна ціна не може на нього збільшуватись. При цьому колегія суддів Другої судової палати виходила із того, що є рішення суду, що набрало законної сили, яким встановлено, що вимоги ТОВ «Авто Просто» про сплату позивачем після 18 березня 2013 року складових повних внесків та інших передбачених угодою від 26 жовтня 2010 року платежів у розмірах, обчислених із ціни автомобіля, яка перевищує 64 200 грн, тягнуть за собою перевищення встановленої цією угодою між сторонами плати за отримані позивачем послуги (неправомірну вигоду).
 
Відповідно до частини першої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї ж палати або у складі такої палати.
 
Друга судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.
 
У справі, яка переглядається, суд установив, що 13 березня 2012 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 385009                         (з додатками 1-3) з метою придбання автомобіля марки «Chevrolet Aveo» вартістю 91 920 грн.
 
Система придбання автомобіля «Авто Так», що передбачена оскаржуваним договором, полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої якості, зокрема, автомобіль, та які стають учасниками такої системи.
 
Відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи «Авто Так», які полягають у формуванні груп учасників, організацій і проведенні у групах асигнаційних актів, та інших послуг, передбачених угодою.
 
Відповідно до розділу 1 Правил функціонування системи придбання в групах «Авто Так» поточна ціна автомобіля встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та інших платежів, передбачених угодою.
 
Додатком № 1 передбачено, що розмір вступного внеску становить                    3%+ПДВ - 3 309 грн 12 коп., щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38%+ПДВ, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065%, плата за право на отримання автомобіля - 3%+ПДВ.
 
Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона виконала свої зобов'язання за угодою та повністю сплатила відповідачу вартість замовленого нею автомобіля.
 
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити  на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 
 
За правилами статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
 
Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов'язок позивача про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати              120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї.
 
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).
 
Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
 
Суд першої інстанції, встановивши, що за період дії угоди ОСОБА_1 сплачено 99  внески в оплату послуг (65,2130% вартості автомобіля (чисті внески)) із 120, передбачених угодою, несплаченими залишились 21, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання зобов'язання виконаним. Позивач не надав доказів того, що нею у повному обсязі виконані взяті на себе зобов'язання за угодою, укладеною з відповідачем, відповідно до графіку внесків учасника, що є його процесуальним обов'язком (статті 10, 60 ЦПК України 2004 року).
 
До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні. 
 
Висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами справи.
 
Висновки апеляційного суду щодо неможливості зміни суми заборгованості, а також про те, що після отримання позивачем автомобіля поточна ціна не може на нього збільшуватись спростовується пунктом 2 додатку № 3 до Угоди.
 
Так, відповідно до пункту 3 додатку № 3 сума заборгованості за угодою має бути погашена в повному обсязі згідно з графіком внесків учасника.
 
Відповідно до статтей 2, 3 додатку № 2 до угоди сума заборгованості може бути змінена в разі зміни поточної ціни автомобіля, що, у свою чергу вказує на неправильне посилання апеляційним судом на те, що відповідачем на порушення положень статті 691 ЦК України в односторонньому порядку збільшена ціна автомобіля, указана у договорі купівлі-продажу.
 
Ураховуючи зазначене, Друга судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що за умови неналежного виконання позивачем зобов'язання щодо сплати внесків за отриманий автомобіль відсутні підстави вважати припиненою оскаржувану угоду та додатки до неї. 
 
Оскільки апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, Друга судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
 
Оскільки судом касаційної інстанції задоволено касаційну скаргу ТОВ «Авто Просто», скасовано ухвалене в справі судове рішення апеляційного суду та залишено в силі рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, то судові витрати покладаються на позивача. 
 
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судові витрати віднести за рахунок держави.
 
Керуючись статтями 141, 400, 403, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити.
 
Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 12 грудня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Деснянського районного суду                     м. Чернігова від 06 листопада 2017 року.
 
Судові витрати віднести за рахунок держави.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | Н. О. Антоненко
| В. С. Висоцька
| В. І. Журавель
| В. М. Коротун
| В. І. Крат
| В. П. Курило
| А. О. Лесько
| С. Ю. Мартєв
| В. В. Пророк
| І. М. Фаловська
| С. П. Штелик