ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2018 року 
Київ
справа №646/13258/15-а
адміністративне провадження №К/9901/14447/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу | ОСОБА_2
на постанову | Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 (колегія у складі суддів: Я.В. П'янова,  В.В. Зеленський, І.С.Чалий)
у справі | № 646/13258/15-а
за позовом | ОСОБА_2
до | Харківської митниці ДФС(далі - ДФС)
про | визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №291/80700/15 від 13.10.2015 за статтею 485 Митного кодексу України (далі - МК України, в редакції чинній на час винесення спірних правовідносин) стосовно позивача. 
В обґрунтування позову вказано про відсутність у відповідача правових підстав для застосування стосовно нього адміністративного штрафу, оскільки підприємством (ПП «Спецімплекс») де він є керівником не надавались фінансові гарантії митному органу (під час узгодження митної вартості товару, визначеної таким органом, і як наслідок випуску товару у вільний обіг) щодо сплати різниці митних платежів протягом 90 днів. Крім того, різниця по митним платежам, яка виникла в результаті коригування митної вартості товару є меншою ніж 1000 Євро, що у відповідності до приписів МК України не забезпечується гарантією взагалі.  
Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16.12.2015 (суддя О.П. Сорока) позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову №291/80700/15 від 13.10.2015 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 39188 грн. 07 коп. Рішення мотивоване тим, що ПП «Спецімплекс» не надавало гарантій щодо сплатити узгодженої різниці митних платежів в 90-денний строк, так як відповідна різниця митних платежів є меншою ніж 1000 Євро.   
Натомість Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 18.02.2016 рішення суду першої інстанції скасував, прийнявши нове рішення, яким у задоволені позову відмовив, де зазначив, що відсутність гарантій по сплаті узгоджених митних платежів не звільняє платника від сплати таких платежів. При цьому відповідні гарантії надані платником, про що свідчить відмітка у електронній митній декларації (далі - ЕМД), в якій вказано кінцевий строк відстрочки по сплаті митних платежів, по настанню якого оплата не була здійснена.   
          Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, залишивши рішення суду першої інстанцій в силі. Позивач вказує на те, що підприємством під час митного оформлення товару не надавались жодні гарантії по оплаті в майбутньому решти митних платежів, розрахованих у зв'язку із збільшенням митними органами митної вартості завезеного ним товару. При цьому визначення у ЕМД кінцевої дати сплати таких платежів не може прийматись до уваги, адже заповнення відповідного документу в електронному вигляді є неможливим якщо даний рядок не буде заповнений. У відповідача не було законних підстав для винесення відносно нього спірної постанови, оскільки наслідки не сплати відповідних податків та зборів можуть буди підставою лише для винесення контролюючим органом щодо підприємства податкового повідомлення-рішення.   Крім того, зазначено, що відповідальність за ст.485 МК України може застосовуватись лише у випадку несплати митних платежів у строк, встановлений законом. Натомість такий закон взагалі відсутній, а частиною сьомою статті 55 зазначеного Кодексу встановлено лише строк дії фінансової гарантії. Відтак, несплачена сума підлягає стягненню за процедурою, встановленою Податковим кодексом України як заборгованість, а дії щодо несплати не можуть кваліфікуватись як порушення, передбачене статтею 485 МК України.
          У письмових запереченнях на касаційну скаргу, відповідач просить її залишити без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.
          У клопотанні, яке також надійшло ще до Вищого адміністративного суду України позивач зазначає про відсутність станом на 26.11.2015 податкового боргу у підприємства, а отже в його діях відсутній склад правопорушення митних правил, в частині сплати митних платежів.              
          Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.10.2015 Харківською митницею ДФС в особі заступника начальника Харківської митниці ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил №291/80700/15, якою позивача, працюючого директором ПП «Спецімпекс», визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 39188 грн. 07 коп.
Підставою для прийняття спірної постанови став факт не сплати підприємством донарахованої суми митних платежів (13062 грн. 69 коп. чи 721,75 Євро), у зв'язку із прийняттям митним органом рішення про коригування заявленої декларантом у ЕМД №807100000/2015/002382 від 29.01.2015 митної вартості товарів (покриття з деревинно-полімерного композиту). Самостійно визначений розмір митних платежів у розмірі 5223 грн. 13 коп. декларантом був сплачений.
При цьому для завершення митних формальностей, необхідних для випуску товару у вільний обіг, платником було подано до митного органу ЕМД №807100000/2015/002505 від 29.01.2015, у якій, він врахував рішення митного органу щодо збільшення розміру митної вартості товару. В рядку 48 самостійно визначено відстрочку про сплату решти митних платежів до 29.04.2015.  
Також судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення митного органу про коригуванням, заявленої позивачем у першій ЕМД митної вартості завезеного товару визнано у судовому порядку законним (постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015, справа №820/6511/15).   
Згідно із статтею 278 МК України датою виникнення податкових зобов'язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов'язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.
Частиною 7 статті 55 МК України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Відповідно до частини 6 статті 307 МК України, фінансова гарантія як забезпечення сплати митних платежів не надається, якщо сума митних платежів, що підлягають сплаті, не перевищує суму, еквівалентну 1000 євро. 
Аналіз вищенаведеної норми дає підстави для висновку про те, що звільнення особи, відповідальної за сплату митних платежів, від надання фінансової гарантії як забезпечення сплати митних платежів, звільняє таку особу від внесення коштів на відповідний рахунок або в касу органу доходів і зборів (грошової застави), та не звільняє від належного та вчасного виконання обов'язку зі сплати митних платежів.
Відповідно до статті 485 МК України, … несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Враховуючи, що позивач мав сплатити у строк, визначений МК України та зазначений митній декларації від 29.01.2015 № 807100000/2015/002505, різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митницею, однак не сплатив дані платежі, відтак Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції інстанцій про те, що в діях позивача є склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, так як ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора ПП «Спецімпекс», вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів на загальну суму 13062 грн. 69 коп., отже відсутні підстави для скасування постанови відповідача №291/80700/15 від 13.10.2015.          Доводи позивача про те, що у підприємства де він займав посаду директора станом на 26.11.2015 відсутній податковий борг не може бути підставою для скасування спірної постанови відповідача, оскільки доказів, що заявлені до виплати митні платежі були сплачені у строк, який вказаний у ЕМД №807100000/2015/002505 від 29.01.2015, а саме - до 29.04.2015, матеріали справи не містять. 
Позивач також доводить Суду, що в даному випадку відсутній строк сплати митних платежів, встановлений законом, за порушення якого настає відповідальність. Разом з тим, у відповідності до пункту 4 частини першої статті 289 МК України обов'язок із сплати митних платежів виникає після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки орган доходів і зборів самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов'язання. Припинення обов'язку із сплати митних платежів настає, зокрема при його належному виконанні (пункт 1 частини першої статті 290 МК України).
При цьому право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються настає у випадку згоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів та за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів (абз. 1 пункту «а» пункту 5 частини другої статті 55 МК України). 
          Отже враховуючи, встановлену судом апеляційної інстанції обставину узгодження позивачем суми митної вартості ввезеного ним товару, що була відкоригована Митницею, у нього виник обов'язок сплатити різницю митних платежів згідно із самостійно поданою ЕМД, строк сплати якої визначений ним самостійно до 29.04.2015.
          Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для відмови в задоволені позову. 
          Суд касаційної інстанції визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суд повно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надав їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин. 
          Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016   - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

........................

........................

........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду