ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року 
м. Київ

Справа №  921/1061/15-г/6 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,
секретар судового засідання - Підгірська Г.О.,

за участю представників:
позивача - Помазанська С.І., 
відповідача - Буковецький С.М., 
третіх осіб - Муж В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Буковецького Сергія Михайловича

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 (судді: Костів Т.С., Зварич О.В., Желік М.Б.) і рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018 (судді: Шумський І.П., Бурда Н.М., Руденко О.В.) у справі № 921/1061/15-г/6

за позовом Теребовлянського районного споживчого товариства

до Фізичної особи - підприємця Буковецького Сергія Михайловича,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Підприємства споживчої кооперації "Кооператор",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Теребовлянської міської ради,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1.1. У жовтні 2015 року Теребовлянське районне споживче товариство (далі - Теребовлянське РайСТ) звернулося до Господарського суду  Тернопільської області з позовом (з урахуванням змін) до Фізичної особи - підприємця (далі - ФОП) Буковецького Сергія Михайловича про усунення перешкод у користуванні позивачем земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Паращука, 7, м. Теребовля, яка перебуває у постійному користуванні Теребовлянського РайСТ згідно з державним актом на право постійного користування землею від 12.02.2001 серії І-ТР № 001696, шляхом звільнення торгівельного місця № 73 площею 12 м^2 із демонтажем самочинно встановленого відповідачем торговельного кіоску на підставі статей 15, 16, 152 Земельного кодексу України. 

Позов обґрунтовано тим, що відповідач незаконно та за відсутності на те правових підстав розмістив тимчасову споруду на земельній ділянці позивача, який є її належним землекористувачем.
1.2. У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначаючи, що здійснює торгівлю непродовольчими товарами на території торговельних місць, які належать Теребовлянській міській раді, і не чинить позивачеві перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою; крім того, торговельний кіоск на торговому місці № 73 ФОП Буковецький С.М. не встановлював.
2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018 позов задоволено. Усунуто перешкоди у користуванні Теребовлянським РайСТ земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Паращука, 7 у м. Теребовлі, шляхом знесення (демонтажу) самочинно встановленого ФОП Буковецьким С.М. торговельного кіоску площею 12 м^2, на зазначеній ділянці.
Судове рішення аргументовано безпідставністю встановлення відповідачем торговельного кіоску на земельній ділянці позивача як належного землекористувача.
2.2. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018 залишено без змін із тих же підстав.
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечення на неї
3.1. ФОП Буковецький С.М., не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, подав касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 і рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018, в якій просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає порушення норм матеріального і процесуального права, зокрема статей 12, 19, 80, 83 Земельного кодексу України, статей 13, 310, 316 Господарського процесуального кодексу України, неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень статті 125 Земельного кодексу України. ФОП Буковецький С.М. вважає, що власником спірної земельної ділянки є Теребовлянська міська рада; позивач не довів порушення свого права на користування спірною земельною ділянкою і таке право за позивачем не зареєстровано; відповідачем оформлено паспорт прив'язки тимчасової споруди, який у встановленому порядку не анульовано. Водночас скаржник наголошує, що суд апеляційної інстанції належним чином не повідомив йому про відкриття апеляційного провадження та про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим він не мав змоги надати пояснення та виступити у судових дебатах, а також надати суду докази, зокрема лист Головного управління ДФС у Тернопільській області від 20.07.2018 № 2/84/6/19-00-08-13/14690, лист Теребовлянського відділу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 17.05.2018 № 3650/114/1-2018.
3.2. У відзиві на касаційну скаргу Теребовлянське РайСТ зазначає, що судові рішення місцевого та апеляційного господарських судів є законними, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. Зокрема, позивач наголошує на незаконності встановлення відповідачем торговельного кіоску на земельній ділянці, яка перебуває у його постійному користуванні на підставі державного акта на право постійного користування землею від 12.02.2001 серії І-ТР №    001696, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №   65.
4. Розгляд касаційної скарги та встановлені судами обставини справи
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
4.2. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018 позов Теребовлянського РайСТ до ФОП Буковецького С.М. про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою задоволено.
Не погоджуючись з ухваленим у справі рішенням, ФОП Буковецький С.М. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на зазначене рішення.
4.3. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018 залишено без змін. 
4.4. Як уже зазначалося та убачається зі змісту касаційної скарги, ФОП Буковецький С.М., в обґрунтування вимог касаційної скарги, окрім іншого, акцентує, що йому не було належним чином повідомлено про відкриття апеляційного провадження, про дату, час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у зв'язку з чим він не брав участі у розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

4.5. Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Буковецького С.М. на рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 10.07.2018.

4.6. У зв'язку з неявкою у судове засідання учасників справи ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 10.07.2018 розгляд апеляційної скарги ФОП Буковецького С.М. на рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018 було відкладено на 24.07.2018.
5. Позиція Верховного Суду 
5.1. За змістом статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; судочинство к господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно зі статтею 40 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до частин 1, 4 статті 262 цього Кодексу про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу; в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. 
Водночас згідно зі статтею 268 Господарського процесуального кодексу України після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій в разі необхідності та призначення справи до розгляду. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.
За змістом статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п'ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Статтею 282 Господарського процесуального кодексу України унормовано вручення судових рішень суду апеляційної інстанції. За змістом частини 1 цієї статті судові рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.
За змістом статті 242 Господарського процесуального кодексу України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень. У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
5.2. Як уже зазначалося, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Буковецького С.М. на рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.04.2018, з призначенням розгляду справи у судовому засіданні на 10.07.2018.
Зазначену ухвалу апеляційної інстанції направлено ФОП Буковецькому С.М. за адресою: вул. Кн. Василька, 6, м. Теребовля, 48101, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 39, V т.с.). 
Однак згідно з матеріалами справи місце проживання відповідача - ФОП Буковецького С.М. - АДРЕСА_1, 48100 (свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). 
Водночас, як убачається із матеріалів справи, за поштовою адресою: вул. Кн. Василька, 6, м. Теребовля знаходиться Теребовлянське РайСТ (позивач) і Підприємство споживчої кооперації "Кооператор" (третя особа), на цю адресу суди направляли процесуальні документи цим учасникам справи.
Таким чином, як убачається із матеріалів справи, ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 15.06.2018 не було отримано ФОП Буковецьким С.М.; згідно з відміткою на повідомленні про вручення поштового відправлення причина повернення поштового відправлення - "за закінченням встановленого строку зберігання". 
Як уже зазначалося, у зв'язку з неявкою у судове засідання 10.07.2018 учасників справи Львівський апеляційний господарський суд ухвалою від 10.07.2018 відклав розгляд апеляційної скарги на 24.07.2018. Втім, доказів отримання ФОП Буковецьким С.М. і цієї ухвали матеріали справи також не містять; заяви про зміну місця проживання відповідачем до суду апеляційної інстанції подано не було.
Ухвалюючи оскаржену у справі постанову, суд апеляційної інстанції в описовій частині постанови послався на те, що в судове засідання 24.07.2018 представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не поінформували, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Однак, зважаючи на викладене, висновки суду апеляційної інстанції, зокрема щодо належного повідомлення ФОП Буковецькому С.М. про дату, час і місце судового засідання, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
5.3. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено принцип рівності сторін як один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
5.4. Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд апеляційної інстанції не дотримався вимог господарського процесуального законодавства щодо належного повідомлення учасника справи - відповідача, не забезпечив відповідачеві можливості реалізувати надані йому законом права, оскільки розглянув справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, чим, окрім іншого, порушив і вимоги статті 6 Конвенції про доступ до правосуддя, тому постанову суду апеляційної інстанції слід скасувати із направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду.
5.5. Отже, у цій частині доводи, зазначені у касаційній скарзі, отримали підтвердження.
6. Висновки Верховного Суду
Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За змістом статті 310 Господарського процесуального кодексу України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, зокрема якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України).
Ураховуючи викладене, зважаючи на межі розгляду справи судом касаційної інстанції і положення пункту 5 частини 1 статті 310 Господарського процесуального кодексу України, оскаржена постанова у справі підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду, а касаційна скарга - частковому задоволенню. 
7. Розподіл судових витрат
7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Буковецького Сергія Михайловича задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі № 921/1061/15-г/6 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                 Т.Б. Дроботова
Судді:                                                                                                              К.М. Пільков
                                                                                                       Ю.Я. Чумак