Постанова
Іменем України 
 
26 вересня2018 року
м. Київ
 
справа № 641/11590/15-ц
 
провадження № 61-9228св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), 
суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,
відповідач - ОСОБА_2,
третя особа - ОСОБА_3, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 квітня 2016 року у складі судді Боговського Д. Є. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2016 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Кіпенко І. С., Хорошевського О. М., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про поворот виконання заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2012 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки та просила стягнути з ПАТ «ПУМБ» на її користь грошові кошти, отримані від реалізації нерухомого майна, в розмірі 159 300 грн. На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що вищевказаним заочним рішенням                        від 12 березня 2012 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки - належну їй квартиру АДРЕСА_1. 05 червня 2013 року державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було складено акт про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах за 159 300 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2013 року заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2012 року було скасоване, а ухвалою цього ж суду від 07 жовтня 2013 року позов ПАТ «ПУМБ» залишено без розгляду. Оскільки правової підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки не існує, грошові кошти від реалізації квартири підлягають поверненню.
 
Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 квітня 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «ПУМБ» повернути ОСОБА_2 безпідставно стягнуті з неї грошові кошти в сумі 124 452 грн 50 коп.
 
Судове рішення місцевого суду мотивоване тим, що заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2012 року, на підставі якого проведена реалізація іпотечного майна, скасоване і позов банку залишено без розгляду, а тому заява про поворот виконання цього рішення підлягає частковому задоволенню шляхом відшкодування вартості майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації.
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» відхилено. Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 квітня 2016 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду за результатами розгляду заяви є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.
 
У липні 2016 року ПАТ «ПУМБ» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2016 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що стаття 380 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки ОСОБА_2 просила здійснити поворот виконання заочного рішення, яке скасоване не апеляційним або касаційним судом, а судом першої інстанції. Крім того, грошові кошти від реалізації предмета іпотеки банк отримав не безпосередньо від ОСОБА_2, а від відділу державної виконавчої служби, яким реалізовано належну боржнику квартиру на прилюдних торгах. В даному випадку банк позбавляється права повторно звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки власником майна є вже інша особа, у зв'язку з чим іпотека припинена.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, а ухвалою від 23 листопада 2016 року справу призначено до судового розгляду.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
20 лютого 2018 року справу № 641/11590/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.
 
Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзивів на касаційну скаргу не надійшло. 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Судами встановлено, що 01 грудня 2011 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просило з метою погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 05 березня 2008 року в загальному розмірі 36 722,57 доларів США звернути стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві приватної власності майновому поручителю (іпотекодавцю) ОСОБА_2
 
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2012 року позов ПАТ «ПУМБ» задоволено. 
 
24 вересня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, в якій посилалася на те, що справа була розглянута без її участі, судових повісток вона не отримувала, про існування заочного рішення дізналася лише 17 вересня 2013 року.
 
Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2013 року заяву ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення цього ж суду від 12 березня 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.
 
07 листопада 2013 року представник ПАТ «ПУМБ» - Щербак Є. С. звернувся до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду.
 
Ухвалою Комінтернівського районного суду міста Харкова від 07 листопада 2013 року заяву ПАТ «ПУМБ» задоволено, позовну заяву залишено без розгляду.
 
Звертаючись до суду із заявою про поворот виконання рішення, ОСОБА_2 просила стягнути з ПАТ «ПУМБ» на її користь грошові кошти в сумі 159 300 грн, посилаючись на те, що заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2012 року, яким було звернено стягнення на належну їй квартиру, скасоване, а позов залишено без розгляду.
 
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_2, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за час виконання виконавчого листа № 641/11590/15-ц, виданого на підставі скасованого заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2012 року, належна ОСОБА_2 квартира була реалізована на прилюдних торгах за 124 452 грн 50 коп., а тому вказана сума відповідно до положень статті 380 ЦПК України 2004 року підлягає поверненню відповідачу.
 
Верховний Суд не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
 
Відповідно до частин першої-третьої статті 380 ЦПК України 2004 року питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням. У разі неможливості повернути майно в рішенні або ухвалі суду передбачається відшкодування вартості цього майна в розмірі грошових коштів, одержаних від його реалізації.
 
Згідно з частиною першою статті 381 ЦПК України 2004 року якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом при новому розгляді справи або судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про повернення стягненого з нього за скасованим рішенням майна розглядається судом, у якому перебуває справа. Заяву про поворот виконання можна подати у межах позовної давності.
 
Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
 
Повноважний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 була повідомлена про розгляд цієї справи 12 березня 2012 року (день ухвалення заочного рішення), що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. В цей же день ОСОБА_5 звернулася до суду з письмовою заявою про видачу їй копії заочного рішення.
 
У червні 2013 року, тобто до подання 24 вересня 2013 року заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_2 пред'явила до суду позов до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Ніва-В. Ш.», треті особи - ПАТ «ПУМБ», ОСОБА_6, про визнання правочину недійсним та визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 липня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Предметом спору у вказаній справі було оскарження ОСОБА_2 результатів проведення прилюдних торгів з реалізації належної їй квартири, звернення стягнення на яку відбулося на підставі заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова                від 12 березня 2012 року.
 
Наведеними обставинами спростовуються доводи ОСОБА_2 про те, що вона дізналася про існування заочного рішення лише 17 вересня 2013 року, оскільки вказані обставини свідчать, що їй було відомо про це рішення з часу його ухвалення, а на момент подання нею заяви про його перегляд вона достовірно знала про те, що заочне рішення вже було виконане.
 
Звертаючись 07 листопада 2013 року до суду із заявою про залишення позовної заяви без розгляду, представник ПАТ «ПУМБ» посилався на те, що 31 травня 2013 року Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції належна ОСОБА_2 квартира була реалізована на прилюдних торгах. Грошові кошти від її реалізації в розмірі 124 452 грн 50 коп. надійшли до банку, а відтак відсутній предмет позову. 
 
Оскільки після скасування заочного рішення під час нового розгляду справи позовна заява була залишена без розгляду за клопотанням позивача у зв'язку з виконанням цього рішення, то відсутні необхідні умови для повороту виконання рішення.
 
Взявши до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність вимог ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду, оскільки майно, про яке йдеться у заяві, було реалізовано в ході примусових виконавчих дій шляхом проведення прилюдних торгів із визначенням його переможця та отриманням останнім свідоцтва про право власності; заявник знала про вказані дії, не оспоривши до їх вчинення в установленому законом порядку заочне рішення. 
 
Відповідно до частини третьої статті 27 ЦПК 2004 року особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.
 
Керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», суд касаційної інстанції дійшов висновку, що не може бути застосована процедура повороту виконання судового рішення, оскільки в такому випадку банк позбавляється права повторно звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з припиненням іпотеки. За таких обставин поворот виконання рішення не відповідатиме загальним засадам цивільного законодавства - справедливості, добросовісності та розумності.
 
Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Зважаючи на те, що допущене судами порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.
 
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.
 
Ухвалу Комінтернівського районного суду міста Харкова від 05 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2016 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
У задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання заочного рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 12 березня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | В. А. Стрільчук
Судді: | С. О. Карпенко
| В. О. Кузнєцов
| О. В. Ступак
| Г. І. Усик