Постанова                                                   
Іменем України
6 вересня 2018 року
м. Київ
Справа № 372/940/15-к
Провадження № 51-2819км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
засудженого                                    ОСОБА_6 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014110230001023 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився 
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Українці Обухівського району Київської області, проживає там же, раніше судимого 10 лютого 2014 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до штрафу в розмірі 850 гривень, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 7 липня 
2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задоволено частково. Постановлено стягнути зі ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду на суму 100 000 гривень, на користь 
ОСОБА_8 і ОСОБА_9   моральну шкоду на суму 50 000  гривень, тобто по 25 000 гривень на кожного. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання речових доказів і судових витрат.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 11 грудня 
2014 року близько 1 години в другому під`їзді будинку АДРЕСА_1 під час бійки з ОСОБА_10 , яку розпочав останній, діючи з прямим умислом, направленим на протиправне спричинення смерті людині, достовірно усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також передбачаючи та бажаючи настання особливо небезпечних наслідків у вигляді смерті людини, умисно наніс один удар ножем в область грудної клітки потерпілому ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колюче-різаного поранення грудної клітки, від якого він помер на місці вчинення злочину. 
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 26 листопада 2015 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 змінено: перекваліфіковано дії 
ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначено 
йому покарання за ст. 118 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. У решті вирок залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року ухвалу апеляційного суду від 
26 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_6 скасовано і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 змінено: перекваліфіковано дії 
ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та визнано його винним у вчиненні злочину, передбаченого цією статтею. Призначено 
ОСОБА_6 за ст. 118 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6  зараховано у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 11 грудня 2014 року по 26 листопада 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк відбутого покарання зарахувано строк тримання ОСОБА_6 у місцях позбавлення волі при відбуванні ним покарання, призначеного ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 листопада 
2015 року в період із 27 листопада 2015 року по 20 січня 2016 року.
Покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки за злочин, передбачений 
ст. 118 КК України, призначене даною ухвалою, вважати повністю відбутим.
В іншій частині вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишено без змін.
Як зазначено в ухвалі апеляційного суду, ОСОБА_6 11 грудня 2014 року близько 1 години, знаходячись в другому під`їзді будинку АДРЕСА_1 , внаслідок протиправних дій потерпілого ОСОБА_10 , які полягали у нападі та нанесенні ударів кулаками в область голови ОСОБА_6 без будь-яких вагомих на те причин, перевищуючи межі необхідної оброни, завдав останньому один удар ножем, який мав при собі, в область грудної клітки ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесне ушкодження, від якого той помер на місці події. 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості і призначити новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що всупереч вимогам ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (дал – КПК України) апеляційний суд не надав  належної оцінки доказам у справі, та, як наслідок, неправильно перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України. Зазначає, що, оскільки бійка між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 мала короткочасний характер та була результатом неприязних відносин, які виникли між ними раніше, то ОСОБА_6 не мав об`єктивної необхідності застосовувати ніж і наносити ним удар в життєво важливий орган. Твердить, що факт застосування 
ОСОБА_6 в такій обстановці ножа, локалізація та сила нанесеного удару свідчить виключно про мету позбавити життя ОСОБА_10 . Вважає, що апеляційний суд не дотримався вимог ст. 374 КПК України щодо належного викладу нового обвинувачення за ст. 118 КК України із зазначенням форми вини, мети, мотиву та детальних обставин вчинення злочину, зокрема, за яких умов було перевищено межі необхідної оборони. Зазначає, що призначене апеляційним судом 
ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості. 
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 касаційну скаргу прокурора  підтримала. 
Засуджений   ОСОБА_6 просив касаційну  скаргу прокурора залишити без задоволення.
Інші учасники були належним чином повідомлені про судовий розгляд, але в судове засідання не прибули.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Висновки суду апеляційної інстанції про перекваліфікацію дій засудженого ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України грунтуються на сукупності зібраних у справі доказів та належним чином умотивовані в постановленому ним судовому рішенні.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 дав показання про те, що першим без будь-яких пояснень йому наніс удар ОСОБА_10 . Потім удари по голові та обличчю наносили двоє. Він, щоб захиститись, відібрав ніж у ОСОБА_10 та махнув ним перед ОСОБА_10 . Ці дії робив з метою захисту і перебував у напівлежачому стані на підлозі.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_10 напавши на ОСОБА_6 діяв раптово, наносивши останньому удари.
Показання засудженого є послідовними та повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 та експерта ОСОБА_12 , а також іншими доказами, що містять матеріали справи.
За показаннями експерта ОСОБА_12 ОСОБА_6 була завдана значна кількість ударів, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи від 11 грудня 2014 року № 53 про наявність, характер, локалізацію та ступінь тяжкості виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Як правильно встановив апеляційний суд, у зв`язку із раптовістю нападу потерпілого ОСОБА_10 , обстановкою захисту (обмеження простору, недостатнє освітлення приміщення, нічний час), із урахуванням обставин та інтенсивністю нанесення ударів в область голови   ОСОБА_6 , від яких останній присів навколішки, свідчить про те, що ОСОБА_6 в даній обстановці діяв у стані необхідної оборони. Крім того, колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що ОСОБА_10 буз значно розвинутішим за фізичними даними від ОСОБА_6 , що з урахуванням короткостроковості та травмуючої дії нанесених ОСОБА_6 ударів, у взаємозв`язку з тим, що потерпілий у момент активних дій продовжував наносити удари ОСОБА_6 із положення зверху-вниз, свідчать про те, що засуджений спричинив смерть ОСОБА_10 перебуваючи у стані необхідної оборони. 
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційний суд обгрунтовано перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на 
ст. 118 КК України, оскільки він вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 при перевищенні меж необхідної оборони.
При призначенні засудженому ОСОБА_6 покарання апеляційний суд дотримався вимог ст. 65 КК, ураховув ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшує покарання, та обставину, що обтяжує покарання.
ОСОБА_6 призначене максимальне покарання, передбачене санкцією статті 118 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а тому вважати його м`яким підстав немає.
При перегляді кримінального провадження в апеляційному порядку суд відповідно до вимог ст. 419 КПК ретельно перевірив доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 , його захисника та представника потерпілих, дав на них мотивовані відповіді. Зазначив, з яких підстав апеляційні скарги ОСОБА_6 та його захисника задовольнив, а апеляційну скаргу представника потерпілих     визнав необгрунтованою.  
Ураховуючи наведене, колегія суддів не має підстав вважати рішення суду апеляційної інстанції таким, що суперечить нормам процесуального права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.
Отже, з огляду на те, що не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування або зміни судових рішень та немає правових підстав вважати призначене засудженому покарання явно несправедливим через м`якість, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню. 
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, 
п. 4 параграфу 3 «Перехідні положення» розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року стосовно ОСОБА_6  залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, – без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                               ОСОБА_3