ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2018 року 

м. Київ
справа №814/536/17
адміністративне провадження №К/9901/59181/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Кравчука В.М., 
суддів Анцупової Т.О., Стародуба О.П., 
розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 (суддя Гордієнко Т.О.) та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 (колегія суддів у складі Крусян А.В., Градовського Ю.М., Лук'янчук О.В.)
у справі №814/536/17
за позовом ОСОБА_1  
до Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області 
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_5
про визнання   протиправними дій, зобов’язання вчинити певні дії.

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1. (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі – відповідач) про визнання протиправними дій:
- які полягають у припиненні обліку кандидатів у батьки-вихователі подружжя ОСОБА_1. та ОСОБА_5 у банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування і сім’ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, який ведеться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі «Діти»;
- які направлені на нехтування (ігнорування) необхідності створення умов для реалізації права громадян на отримання повної та достовірної інформації про дітей, які можуть бути усиновлені або влаштовані в їхні сім’ї, які полягають у відмові у продовженні дії висновку про наявність умов для створення дитячого будинку сімейного типу на базі сім’ї ОСОБА_5 від 14.04.2016 № 182-02, у відмові на ознайомлення з конфіденційною інформацією про дітей, що розміщена в банку даних, у відмові у наданні потенційним батькам-вихователям ОСОБА_1. та ОСОБА_5 направлення на відвідування закладів з метою налагодження психологічного контакту з дитиною згідно з п. 4 абзацу 12 Типового положення про службу у справах дітей РДА (постанова КМУ № 1068 від 30.08.2007);
- зобов’язання створити умови для реалізації права ОСОБА_1. та ОСОБА_5 на отримання повної та достовірної інформації про дітей, які можуть бути влаштовані в сім’ю ОСОБА_5 та забезпечення здійснення взаємодобору сім’ї ОСОБА_5 до дитини.
2. Під час судового розгляду справи Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 25.04.2017 залучив до участі третю  особу без самостійних вимог на предмет спору – дружину позивача ОСОБА_5 (далі - третя особа).
3. Миколаївський окружний адміністративний суд у письмовому провадженні рішенням від 15.01.2018 у задоволенні позову відмовив повністю.
4. Одеський апеляційний адміністративний суд у письмовому провадженні постановою від 27.06.2018 вищевказане рішення суду залишив без змін.
5. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове – про передачу справи на новий розгляд.
6. 27.08.2018 колегія суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду відкрив касаційне провадження.
7. Жодних клопотань, у тому числі щодо участі сторін в судовому засіданні Суду не надходило.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8.          Служба у справах дітей Врадіївської РДА 14.04.2016 внесла до Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти» відомості про сім’ю ОСОБА_1. та ОСОБА_5 (позивача та третьої особи у справі) як кандидатів, які бажають взяти на виховання у свою сім’ю дитину-сироту, дитину, позбавлену батьківського піклування (кандидатів в усиновлювачі, потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів), за №30, про що запис внесено до Журналу обліку потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків - вихователів у справах дітей Врадіївської райдержадміністрації.
9.          З моменту отримання статусу кандидатів в батьки-вихователі родина ОСОБА_5 приїжджала до КЗ «Березівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа-інтернат-ліцей І-ІІІ ступенів» для ознайомлення з дітьми на усиновлення.
10.          За результатами зустрічі з дітьми складена довідка про відмову дітей від спільного проживання та виховання з потенційними батьками-вихователями ОСОБА_5 та ОСОБА_1.
11.          Розпорядженням відповідача №54-р від 03.04.2017 родині ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу «дитячий будинок сімейного типу».
12.          12.04.2017 вказана родина звернулася до відповідача з заявою про продовження дії висновку від 14.04.2016 № 182-02 про наявність умов для створення дитячого будинку сімейного типу.
13.          Відповідач листом від 20.04.2017 повідомив про закінчення терміну дії їхніх документів і необхідність їх поновлення у місячний термін з дня закінчення останнього документа, після чого на підставі розглянутих документів буде підготовлено висновок щодо наявності або відсутності умов для створення дитячого будинку сімейного типу.
14.          15.05.2017 вказану сім’ю знято з обліку у зв’язку з закінченням строку дії документів кандидатів.
15.          Не погоджуючись із такими діями позивач звернувся до суду з позовом.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16.          У позовній заяві позивач зазначає про бажання з дружиною створити дитячий будинок сімейного типу, у зв’язку з чим у квітні 2016 року подав відповідачу передбачені постановою КМУ від 26.04.02 «Про затвердження Положення про дитячий будинок сімейного типу» документи.
17.          Стверджує про ненадання відповідачем рішення відповідно до ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» на виконання постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.08.2016 у справі №814/880/16, який його зобов’язано повторно розглянути звернення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про надання сім’ї статусу дитячого будинку сімейного типу.
18.          Крім того, відповідач не надав рішення на виконання рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 24.01.2017 у справі №474/908/16-а, яким зобов’язано відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.11.2016 про надання сім’ї ОСОБА_1 статусу дитячого будинку сімейного типу.
19.          У зв’язку з викладеним в особовій справі кандидатів у батьки-вихователі відсутні електронні облікові картки кандидатів ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а відповідач не виконав вимоги наказу Міністерства соціальної політики України від 28.12.2015 №1256 в частині внесення відомостей про сім’ю позивача як потенційних батьків-вихователів. Відсутність електронної облікової картки на них, не ознайомлення їх з переліком та порядком використання відомостей про кандидатів, не роздруковані з банку дані електронної облікової картки на них та не надання можливості ознайомитися з конфіденційною інформацією про відповідних дітей позивач вважає таким, що суперечить законодавству.
20.          Тому просить визнати протиправними дії відповідача та зобов’язати виконати передбачені законодавством дії у відповідній сфері.
21.          Відповідач стверджує, що зняття даних сім’ї позивача з обліку як кандидатів у батьки-вихователі через закінчення терміну дії дозвільних документів здійснено з дотриманням нормативно-правових актів.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

22.          Оцінивши доводи та аргументи учасників, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи правомірністю спірних дій відповідача.
23. До такого висновку суд дійшов проаналізувавши ч.1 ст.215 Сімейного кодексу України, пункти 24, 27 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 №905 (далі - Порядок №905), п.40 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 (далі – Порядок №866).
24. Вказані позивачем судові рішення судом не враховано з посиланням на невиконання ним п.40 Порядку №866.
25.          Оскільки позивач оновлених документів, передбачених п.40 Порядком №866, відповідачу не надав, суд визнав, що зняття 15.05.2017 позивача з обліку за закінченням строку дії висновку відповідає приписами п.29 Порядку № 905.
26. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
27.          Цей суд додатково до спірних відносин застосував 13, 14 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», статтю 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», пункти 15, 16 Порядку № 866 (зі змінами), пункти 8, 22 Порядку №905, положення розділів 4-5 наказу Міністерства соціальної політики України від 28.12.2015 №1256 «Про ведення банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім’ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів».

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

28.          У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення судів нижчих інстанцій з підстав порушення ними норм матеріального права та просить справу направити на новий розгляд.
29. Акцентує, що у квітні 2016 року подав відповідачу всі документи, передбачені п.18 Положення про дитячий будинок сімейного типу, а відповідач не виконав рішення судів.
30. Наполягає на відсутності імперативної норми щодо строку дії документів, визначених у п.18 Положення, та відсутності у нього обов’язку надавати оновлений пакет документів, визначений пунктом 40 Порядку №866, оскільки діють імперативні норми ст.20 Закону України «Про звернення громадян» та ст.ст.4, 10 Закону України «Про адміністративні послуги».
31. Вважає, що п.40 Порядку припиняє свою дію після письмового звернення до органу опіки та піклування про здійснення юридичного оформлення дитячого будинку сімейного типу чи то прийомної сім’ї, а розпочинають діяти імперативні норми права, зазначені у Положенні та ч.1 ст.256-8 Сімейного кодексу України.
32. Зауважує, що неможливо у місячний термін поновити довідку про проходження курсу навчання з виховання дітей-сиріт і рекомендацію центру соціальних служб для сім’ї дітей та молоді щодо включення кандидатів до Єдиного банку даних, оскільки зазначене видається після відвідування занять (їх 8) у Миколаївському обласному центрі соціальних служб з Врадіївки до Миколаєва 200 км. На його думку, це не узгоджується з  ч.2 ст.3, ст.ст.8, 19, ч.3 ст.51 Конституції України.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

33.          У контексті вимог касаційної скарги Суд врахував положення ч.2 ст.353 Кодексу адміністративного судочинства України (чинної редакції, далі - КАС України), відповідно до якої підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або
2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;
3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
34.          Касаційна скарга не містить доводів, які би підтверджували наявність вищевказаних підстав.
35. Відповідно до положень частин 1-3 ст.341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
36. З огляду на зазначене Суд врахував, що не наділений повноваженням додатково встановлювати обставини, які суди нижчих інстанцій не встановили, здійснювати переоцінку встановлених обставин справи.
37. Суд погоджується з твердженням позивача про порушення судами норм матеріального права з огляду на таке.
38. Оскільки спірні обставини стосуються припинення відповідачем обліку подружжя позивача, як кандидатів у батьки-вихователі, Суд врахував, що механізм накопичення, зберігання, обліку, пошуку та використання даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, кандидатів в усиновлювачі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі та усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів у банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування визначений Порядком №1256 (у редакції, чинній на час спірних відносин).
39.          Відповідно до норм розділу IV «Унесення відомостей про сім'ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних/патронатних батьків, батьків-вихователів» Порядку №1296 відомості про кандидатів вносяться до Банку даних користувачем, на якого покладено обов'язки щодо внесення такої інформації. Електронна облікова картка складається на кожного кандидата, який бажає взяти на виховання у свою сім'ю дитину-сироту, дитину, позбавлену батьківського піклування (кандидатів в усиновлювачі, потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів).
40. Облік кандидатів у Банку даних відповідно до пункту 3 розділу VI «Припинення обліку даних у Банку даних» Порядку №1296 припиняється у разі:
- закінчення строку дії висновку про можливість бути усиновлювачем, опікуном, піклувальником, прийомними батьками, батьками-вихователями, якщо такі кандидати не звернулися із заявою про продовження його дії;
- подання кандидатами в усиновлювачі, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі письмової заяви про зняття з обліку;
- з'ясування або виникнення обставин, що унеможливлюють усиновлення, опіку, піклування, створення прийомної сім'ї, дитячого будинку сімейного типу.
41.          Після зняття з обліку кандидатів в усиновлювачі згідно з пунктом 5 розділу VI «Припинення обліку даних у Банку даних» Порядку №1296 до їхньої електронної облікової картки кандидата додається інформація щодо рішення суду про усиновлення дитини або інший документ, на підставі якого проведено зняття з обліку громадянина як кандидата в усиновлювачі.
42.          Відповідно до п.29 Порядку №905 кандидати в усиновлювачі знімаються з обліку в разі: 1) усиновлення дитини; 2) закінчення строку дії висновку про можливість бути усиновлювачем, якщо такі кандидати не звернулися із заявою про продовження його дії; 3) подання кандидатами в усиновлювачі письмової заяви про зняття з обліку; 4) з'ясування або виникнення обставин, що унеможливлюють усиновлення.
43. Отже для правильного вирішення спору суди мали встановити факт закінчення строку дії відповідного висновку та дослідити обставини звернення усиновлювачів із заявами на продовження його дії. Звернення із заявою на продовження дії висновку унеможливлює застосування підп.2 п.29 Порядку №905.
44. Абзацом третім п.27 Порядку №905 визначено, що строк дії висновку про можливість бути усиновлювачами становить один рік від дати видачі. Строк дії висновку може бути продовжений, але не більш як на один рік. Також пунктом 27 Порядку №905 визначено, що у разі коли протягом дії висновку закінчився строк дії документів (одного з них), зазначених у пункті 22 цього Порядку, кандидати в усиновлювачі поновлюють їх та додають до документів, повернутих службою у справах дітей.
Якщо протягом строку дії висновку про можливість бути усиновлювачами кандидати в усиновлювачі не здійснили усиновлення, вони можуть звернутися до служби у справах дітей за місцем обліку із заявою про продовження строку дії висновку. До заяви додаються документи, зазначені у пункті 22 цього Порядку.
Служба у справах дітей перевіряє подані документи, складає акт обстеження житлово-побутових умов заявників та готує довідку про продовження строку дії висновку за формою, затвердженою Мінсоцполітики, або у разі виявлення обставин, що унеможливлюють усиновлення письмово повідомляє заявників про відмову у продовженні зазначеного строку.
Документи, подані кандидатами в усиновлювачі, пронумеровані, прошнуровані, скріплені печаткою та завірені підписом керівника (заступника керівника) служби у справах дітей, повертаються заявникам.
45.          Суди встановили, що позивач звертався 12.04.2017 із заявою на продовження дії висновку від 14.04.2016.
46. Визнаючи правомірною відмову відповідача у продовженні дії такого дозволу, суди не надали належної правової оцінки місячному строку, упродовж якого позивача було зобов’язано поновити дію певних документів.
47. Жоден із чинних нормативно-правових актів не визначає строку для поновлення документів у випадках, коли дія відповідного висновку закінчилася.
48. Оскільки законом не встановлено такого строку, його може встановити відповідач. Водночас, встановлюючи тривалість строку, відповідач повинен враховувати об’єктивні обставини та діяти неупереджено, з урахуванням інтересів усіх зацікавлених осіб. 
49. Натомість, встановлюючи місячний строк, відповідач не врахував обставин, на які посилався позивач, і які є об’єктивною перешкодою для відновлення документів у цей строк.
50.          Згідно з ч.2 ст.3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
51. Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. 
52. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
53. Статею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
54. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
55. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України охороняються державою.
56. Зазначений відповідачем у листі місячний строк на поновлення дії документів не враховує обставин, про які звертає увагу позивач у касаційній скарзі.
57. Вищевказаний п.27 Порядку №905 передбачає для відповідача механізм дій після отримання відповідної заяви, що включає оцінку доданих заявниками документів, складання акту обстеження житлово-побутових умов заявників і лише після цього – складання довідки про продовження строку дії висновку, або у разі виявлення обставин, що унеможливлюють усиновлення письмового повідомлення заявників про відмову у продовженні зазначеного строку.
58.          Доказів виявлення обставин, які унеможливлюють усиновлення, відповідач судам не надавав і суди таких обставин не дослідили. Тому їх висновки про правомірність спірних дій ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.
59.          Врахувавши вищевикладене, Суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення обліку позивача, як кандидата у батьки-вихователі, у банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування і сім’ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, який ведеться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі «Діти».
60.          Решта позовних вимог не є самостійними позовними вимогами, випливають з попередньої, а тому окремих судових способів захисту не потребують. З огляду на це, задоволенню не підлягають.
61.          Суди також не звернули увагу, що залучення ОСОБА_5, з огляду на її правовий інтерес у спорі, не відповідає статусу третіх осіб. Зважаючи, що дружина позивача залучена третьою особою у справі, а не другим позивачем, позовні вимоги, що стосуються її прав, не підлягають захисту в цій справі.
62.          Неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права відповідно до ч.1 ст.351 КАС України є підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині.
63. З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, судові рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення у справі. 
Керуючись ст.ст. 345, 349, 350- 356 КАС України, Суд 

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.01.2018 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2018 скасувати.
3. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Служби у справах дітей Врадіївської районної державної адміністрації щодо:
припинення обліку ОСОБА_1 як кандидата у батьки-вихователі у банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування і сім’ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, який ведеться в Єдиній інформаційно-аналітичній системі «Діти»;
відмови у продовженні дії висновку від 14.04.2016 № 182-02.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб

Суддя                                                                                                              Т.О. Анцупова