Постанова
Іменем України
26 вересня 2018 року 
м. Київ
справа № 2318/6529/12
провадження № 61 - 4054св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого –      Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,
учасники справи:
 
позивачі: Міністерство оборони України, Харківський університет повітряних сил імені Івана Кожедуба,
 
відповідач – ОСОБА_1 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Черкаської області від 09 червня 2016 року у складі колегії суддів:  Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Ювшина В. І.,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2012 року Міністерство оборони України та Харківський університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі - Університет) звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу в Університеті за контрактом з 09 серпня 2011 року по 24 травня 2012 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу ІІ Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з відповідачем 09 серпня 2011 року.
24 травня 2012року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем, достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу університету наказом начальника університету (зі стройової частини) від 24 травня                2012 року № 111.
Наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 24 травня 2012 року № 111 ОСОБА_1 відраховано від подальшого навчання через недисциплінованість, припинено чинність контракту з 24 травня 2012 року та направлено його надалі для проходження строкової військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , м. Умань, Черкаської області.
Відповідно до вимог Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі — Порядок) та спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, університетом зроблено розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у сумі 24 721,66 грн 
ОСОБА_1 зобов`язався добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Університеті під час навчання не пізніше 15 діб з дати видання наказу про його відрахування, але добровільно вказану суму відповідачу не сплатив. Позивачі просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Університету 24 721,66 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Університеті під час навчання.
Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Університету суму у розмірі 24 721, 66 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в Університеті. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від              22 січня 2013 року скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від                       29 грудня 2015 року в позові відмовлено.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що термін навчання відповідача не перевищує термін строкової служби, а тому відповідно до пункту 6 Порядку підстави для відшкодування витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 відсутні.
Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 09 червня 2016 року апеляційну скаргу Університету задоволено. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Університету 24 721,66 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 в Університеті. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції керувався тим, що з наданих позивачем розрахунків витрат на утримання відповідача вбачається, що розрахунок проведено з урахуванням періоду навчання, який відповідно до статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»не зараховується до строку строкової військової служби та відповідно до пункту 5 Порядку, є періодом навчання, що перевищує строк строкової військової служби.
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
29 вересня 2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
15 лютого 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначено справу до розгляду.
26 січня 2018 року вказану справу разом з матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки його навчання проходило у період строкової служби, а не понад строку строкової служби, а тому суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував до спірних відносин пункт 6 Порядку та помилково скасував законне рішення суду першої інстанції. Оскільки він навчався строком менше, ніж встановлено законодавством для проходження військової служби, позивачі мали б надати розрахунок різниці витрат, як передбачено пунктом 6 Порядку, чого зроблено не було.
У грудні 2016 року Університет подав заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають установленим обставинам справи, тому відсутні підстави для його скасування.
У запереченнях на касаційну скаргу Університет зазначає, що частина строку навчання була зарахована ОСОБА_1 до строку строкової служби, і цей строк строкової військової служби був врахований при здійсненні розрахунків за весь період навчання понад цей строк.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
Суди встановили, що 09 серпня 2011 року між Міністерством оборони України в особі ТВО начальника Університету та солдатом к/с ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами (слухачами) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі — контракт), строком на п`ять років (пункт                 5 контракту).
Відповідно до пункту 1 (абз. 6) контракту ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Згідно з витягом з наказу начальника Університету (зі стройової частини) від 24 травня 2012 року № 111 солдата ОСОБА_1 , курсанта 1—го курсу (набору 2011 року) факультету зенітних ракетних військ Університету (колишнього військовослужбовця служби за контрактом), відповідно до підпункту 3.2 Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24 грудня 1997 року № 490, відраховано від подальшого навчання через недисциплінованість. Утримано суму у розмірі 24 721,66 грн за період навчання в Університеті відповідно до Порядку. Суму у розмірі 24 721, 66 грн внесено до книги обліку нестач Університету. Припинено чинність контракту з 24 травня 2012 року. Направлено ОСОБА_1 для подальшого проходження строкової військової служби у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , м. Умань, Черкаської області                  (а. с. 17).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався добровільно відшкодовувати витрати на утримання в Університеті під час навчання не пізніше 15 діб з дати видачі наказу про його відрахування                 (24 травня 2012 року), про що свідчить його особистий підпис на загальному розрахунку № 350/176/100/436/429.
Відповідно до пункту 10 статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі — Закон) курсанти у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «й» частини шостої статті 26 Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
За змістом пункту 11 статті 25 Закону визначено, що курсанти чоловічої статі, відраховані з вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів (за винятком випадків, передбачених пунктами «б», «г», «д» чи «з» частини шостої статті 26 цього Закону), направляються у військові частини для подальшого проходження військової служби, якщо вони не вислужили встановленого строку строкової військової служби. При цьому у строк військової служби військовослужбовцям зараховується тривалість: строкової військової служби до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів; військової служби за контрактом до вступу у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів; військової служби під час навчання у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів із розрахунку два місяці служби (навчання) за контрактом - за один місяць строкової військової служби. 
Механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, у тому числі через недисциплінованість, визначає Порядок.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міністерства оборони України разом з Мінфіном, Міністерства внутрішніх справ, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів. 
Відповідно до пункту 5 Порядку у повному розмірі відшкодовуються витрати, зокрема, курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк. 
Згідно з пунктом 6 Порядку витрати курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання, та курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю. 
З аналізу наведених норм права можна зробити висновок, що курсанти відшкодовують витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі у зв`язку з достроковим розірванням контракту відповідно до порядку і умов, визначених Порядком, а для правильного застосування положень Порядку щодо розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням  курсантів у вищих навчальних закладах, які підлягають відшкодуванню, необхідно визначити строк строкової військової служби та період фактичного навчання курсанта.
Так, якщо курсант продовжує навчатися у навчальному закладі після того, як вважається таким, що вислужив встановлений для нього законодавством строк строкової служби, він відшкодовує витрати за той період навчання, який перевищує цей строк. Якщо період навчання курсанта становить менше або дорівнює строку строкової служби, то витрати відшкодовуються ним у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів та витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю.
Відповідно до статті 23 Закону строки строкової військової служби в календарному обчисленні встановлюються: для солдатів і матросів, сержантів і старшин, які проходять строкову військову службу в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, - до 18 місяців; для осіб, які на час призову на строкову військову службу мають ступінь вищої освіти спеціаліст або магістр, - до 12 місяців.
Суди встановили, що згідно з довідкою начальника відділу особового складу та строкового - заступника начальника штабу Університету від                   23 травня 2012 року № 2/9 курсант 1—го курсу факультету зенітних ракетних військ (набору 2011 року) ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом з 19 січня 2011 року по 08 серпня 2011 року. Строк, який зараховується до строку строкової служби з розрахунку 2 місяці військової служби за контрактом за 1 місяць строкової служби складає 3 місяці 9 днів. Проходив військову службу під час навчання курсантом у вищому навчальному закладі з 09 серпня 2011 року по 24 травня 2012 року. Строк, який зараховується до строку строкової служби з розрахунку 2 місяці військової служби за час навчання за 1 місяць строкової служби складає             4 місяці 22 дні. Відрахований від подальшого навчання в Університеті                  2012 року наказом начальника Університету від 24 травня 2012 року № 111 як такий, що не вислужив встановлений на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» строк строкової військової служби. Період навчання у вищому військовому навчальному закладі, який зараховується до строку строкової військової служби, обчислювати з              08 серпня 2011 року по 30 грудня 2011 року. Період навчання у вищому військовому навчальному закладі, який не входить до строку строкової військової служби, обчислювати з 31 грудня 2011 року по 24 травня                  2012 року (а. с. 19).
У вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом 19 січня 2011 року та проходив військову службу за контрактом з 19 січня 2011 року по 08 серпня 2011 року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у період з 19 січня 2011 року по 23 серпня              2012 року відповідно до довідки Уманського об`єднаного міського військового комісаріату №4/635 від 02 квітня 2015 року (а.с. 85).
Згідно з пунктом 2. 3. Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міноборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року                                               № 419/831/240/605/537/219/534, у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу вищого навчального закладу. Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу. У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач вищого навчального закладу. 
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за загальним розрахунком коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 № 350/176/100/436/429 від 24 травня 2012 року фактичні витрати, пов`язані з його утриманням складають 24 721, 66 грн, з них: 17 474, 44 грн — за грошове забезпечення,               5 342, 42 грн — за продовольче забезпечення, 0,00 грн — за речове забезпечення, 7,15 грн — за медичне забезпечення, 0,00 грн — за перевезення до місця щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, 1 897,65 грн — за оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а. с. 6).
Із наданих позивачем Університетом розрахунків витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем до розрахунку взято період навчання з 31 грудня 2011 року по 24 травня 2012 року, який відповідно до статті 25 Закону не зараховується до строку строкової військової служби та відповідно до пункту 5 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, є періодом навчання, що перевищує строк строкової військової служби.
Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у розрахунку коштів за грошове забезпечення зазначено, що  ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом з 19 січня 2011 троку по 08 серпня                     2011 року, з 09 серпня 2011 року по 24 травня 2012 року проходив військову службу під час навчання курсантом у вищому навчальному закладі. При розрахунку врахована строкова військова служба у період з 05 серпня              2011 року по 30 грудня 2011 року (а. с. 7), розрахунок коштів на відшкодування витрат за медичну службу проводився за період з 31 грудня 2011 року по 24 травня 2012 року (а. с. 10); у довідці-розрахунку витрат комунальних послуг та спожитих енергоносіїв розрахунок також зроблено за період з 31 грудня 2011 року по 24 травня 2012 року (а. с. 12-13); у розрахунку коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням    ОСОБА_1 за продовольче забезпечення за період до 30 грудня 2011 року нараховано тільки 152,25 грн (відповідно до підпунктів 2.1.2.2 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, як різниця вартості норм харчування курсанта та військовослужбовця строкової служби), а з 31грудня 2011 року нарахуваннявитратпроведено у повному обсязі (до 24 травня 2012 року) (а. с. 8).
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції взяв до уваги, що ОСОБА_1 був ознайомлений із загальним розрахунком витрат на його утримання та зобов`язався перед відповідачем їх відшкодувати протягом п`ятнадцяти днів з дати видання наказу від 24 травня 2012 року № 111 про відрахування ОСОБА_1 та утримання університетом суми витрат, пов`язаних його з утриманням. Вказаний наказ відповідачем не оспорювався.
Таким чином, з урахуванням установлених обставин у справі, наданням оцінки доказам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Університетом проведено розрахунок відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 відповідно до положень Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня                 2006 року № 964, Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року                                                  № 419/831/240/605/537/219/534 та Закону.
Доводи касаційної скарги про те, що навчання ОСОБА_1 проходило у період строкової служби, а не понад строк строкової служби, тому суд апеляційної інстанції безпідставно не застосував пункт 6 Порядку не заслуговують на увагу, оскільки Університетом зроблено розрахунки відповідно до вимог Закону, з дотримання порядку відшкодування та розрахунку витрат із застосуванням Методики визначення розміру коштів на відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утримання. 
Посилання у касаційній скарзі на те, що відповідач навчався менше строку,  встановленого законодавством про проходження військової служби, тому позивач мав надати розрахунок різниці витрат не заслуговують на увагу, оскільки як вставлено судом апеляційної інстанції розрахунок проведено з урахуванням періоду навчання, який відповідно до статті 25 Закону не зараховується до строку строкової військової служби та відповідно до пункту 5 Порядку, є періодом навчання, що перевищує строк строкової військової служби. Крім того, ОСОБА_1 не спростував належними та допустими доказами встановлений апеляційним судом період навчання позивача, що перевищує строк строкової військової служби, зазначений у довідці (а. с.19).
Як вбачається з матеріалів справи, курсант ОСОБА_1 навчався в Університеті з 09 серпня 2011 року по 24 травня 2012 року (9 місяців                       15 днів). Відповідно до довідки від 23 травня 2012 року № 2/9 ОСОБА_1 розраховано строк навчання в Університеті на підставі Порядку та Закону, який був зарахований відповідачу до строку строкової військової служби у період з 09 серпня 2011 року по 30 грудня 2011 року (4 місяці 22 дні).
На підставі пункту 5 Порядку курсантам, які навчалися понад встановлений законодавцем строк строкової військової служби, розрахунок витрат здійснюється у повному розмірі за весь період навчання понад цей строк. Для відповідача ОСОБА_1 цей строк — з 31 грудня 2011 року по                         24 травня 2012 року.
Зазначені доводи касаційної скарги спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами та оціненими доказами, а саме: наданим позивачем розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у період проходження навчання з 09 серпня 2011 року по 24 травня 2012 року (а. с. 7, 8, 10, 12-13, 19). 
Крім того, ОСОБА_1 підписавши контракт із Університетом, погодився з його умовами, одна з яких стосується саме відшкодування Міністерству оборони України витрат, пов`язаних з його утриманням у закладі, у якому проходив військову службу (навчання) у зв`язку з відрахуванням від подальшого навчання за недисциплінованість.
З огляду на викладене та враховуючи те, що доводи касаційної скарги зводяться до необхідності визначення судом періоду навчання ОСОБА_1 в Університеті, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в Університеті, Верховний Суд виходить з установлених апеляційним судом обставин та викладених вище мотивів, тому не знайшов підстав для скасування судового рішення.
За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Апеляційного суду Черкаської області від 09 червня 2016 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                               В. А. Стрільчук
Судді:                                                                                                           В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний
                                                                                                            Г. І. Усик