Постанова
Іменем України 
25 жовтня 2018 р.
м. Київ
справа № 566/573/17
провадження № 51-2712км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю: 
секретаря судового засідання – ОСОБА_4 , 
прокурора – ОСОБА_5 
розглянув  у  відкритому  судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017180160000106 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Вовничі Млинівського району Рівненської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2017 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, яке полягало в тому, що ОСОБА_6 з весни 2016 року по 20 квітня 2017 року за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою отримання неконтрольованого державою прибутку, здійснював прийом брухту чорних металів та незаконно організував пункт прийому, схову та збуту металобрухту, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного   реєстру   досудових  розслідувань  за  №12017180160000106  щодо   ОСОБА_6 , закрите.
Прийняте рішення щодо речових доказів.
Як встановив суд, ОСОБА_6 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю цього злочину, збитки внаслідок його вчинення не завдані,  а тому, з урахуванням цих обставин, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям слід задовольнити.
Апеляційний суд Рівненської області ухвалою від 26 жовтня 2017 року ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишив без змін.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції у мотивувальній частині ухвали не виклав встановлені обставини вчинення злочину із посиланням на докази та порушив вимоги ст.349 КПК України щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню. Ці порушення, на думку прокурора, залишились поза увагою апеляційного суду, який у своєму рішенні, всупереч вимогам ст.419 КПК України, не зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнав необґрунтованою.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу прокурора необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а судові рішення – без зміни.
Мотиви суду
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Звільняючи ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, місцевий суд у повній мірі з`ясував усі обставини, що мають значення для прийняття такого рішення, зокрема, встановив, що ОСОБА_6 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю цього злочину, його діями не було завдано будь-якої матеріальної шкоди. 
У судовому засіданні ОСОБА_6 визнав свою вину, дав детальні пояснення про обставини вчинення злочину і заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. Прокурор, який брав участь у провадженні, не заперечував проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності з цих підстав.
А тому суд, дійшовши обґрунтованого висновку  про дійове каяття   ОСОБА_6 , правильно звільнив його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України. І ця обставина  прокурором у касаційній скарзі не заперечується.
Доводи прокурора про недотримання судом вимог ст.349 КПК України є непереконливими, оскільки суд, невідкладно розглянувши клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, діяв у відповідності з вимогами ч.4 ст.286 КПК України.
Аналізуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд  дійшов висновку, що хоча у мотивувальній частині цієї ухвали і не зазначено формулювання обвинувачення з посиланням на докази, це не є безумовною підставою для скасування ухвали, оскільки  на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення це не вплинуло.
Із таким висновком апеляційного суду колегія суддів Верховного Суду також погоджується, оскільки суд фактично установив усі обставини, необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення, з урахуванням чого у даному випадку недотримання судом вимог ст.372 КПК України щодо змісту ухвали не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в контексті положень ст.412 КПК України.
Переглядаючи ухвалу місцевого суду, апеляційний суд з достатньою повнотою перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та зазначив підстави, з яких визнав скаргу необґрунтованою. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.ст.370, 419 КПК України.
Враховуючи, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування судових рішень не встановлено, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017р.), Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 22 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 26 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_7                                       ОСОБА_2                                                 ОСОБА_3