П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
17 жовтня 2018 року 
м. Київ 
 
Справа № 818/53/17
Провадження № 11-907апп18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Князєва В. С.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Яновської О. Г.,
 
розглянула у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський», про зобов'язання вчинити дії
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року (судді Бенедик А. П., Мельнікова Л. В., Донець Л. О.),
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1.       У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі - ПАТ «Банк Михайлівський») Волкова О. Ю. включити дані про рахунок ОСОБА_3 до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб по договору банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-019-000243507 від 20 травня 2016 року на суму 190000 грн.
2.       На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що є вкладником згаданого банку у розумінні статті 2 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з початком процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» набув право на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за його вкладом. Вважає, що відповідач позбавив його права на отримання цієї суми протиправно, за відсутності передбачених законом підстав.
 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3.       Сумський окружний адміністративний суд постановою від 06 лютого 2017 року позов задовольнив.
4.       Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 травня 2017 року постанову суду першої інстанції скасував, провадження у справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС, тут і далі - в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, якщо не зазначено інше), зазначивши, що цю справу належить розглядати в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства, оскільки спір виник на стадії ліквідації банку, крім того, правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди.
 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
5.       У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
6.       Зазначає, що спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки відповідач у цих правовідносинах є суб'єктом владних повноважень, а спір між вкладником банку, що ліквідується, та Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, за своїм характером є публічно-правовим.
7.       У зв'язку з цим позивач вважає, що приймаючи рішення про закриття провадження в адміністративній справі та вказуючи на її належність до юрисдикції цивільного суду, Харківський апеляційний адміністративний суд порушив норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування його рішення.
 
Позиція інших учасників справи
8.       У запереченні на касаційну скаргу відповідач указує на правомірність своїх дій у спірних правовідносинах та зазначає, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, юрисдикція адміністративних судів не поширюється.
 
Рух касаційної скарги
9.       Суддя Вищого адміністративного суду України ухвалою від 20 червня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3
10.  На підставі пункту 4 частини першої розділу VII «Перехідні положення» КАС у редакції, яка набрала чинності з 15 грудня 2017 року, суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду призначив указану справу до попереднього розгляду.
11.  Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 31 липня 2018 року передав зазначену справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 КАС у зв'язку з тим, що учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
12.  Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 28 серпня 2018 року прийняла та призначила цю справу до розгляду у порядку письмового провадження.
 
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
13.  20 травня 2016 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-019-000243507 та додаткову угоду до цього договору. 20 травня 2016 року на депозитний рахунок позивача за вказаним договором було зараховано кошти у розмірі 190000 грн.
14.  У зв'язку із початком процедури ліквідації цього банку позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» для отримання гарантованої суми за своїм вкладом, однак дізнався, що його не включено до загального Реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду у зв'язку з визнанням нікчемним укладеного депозитного договору.
15.  Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
16.  Згідно із частиною другою статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
17.  За визначенням пункту 7 частини першої статті 3 КАС суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
18.  Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
19.  Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
20.  Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС (у чинній редакції), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
21.  Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
22.  Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Цей Закон є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин.
23.  Відповідно до пункту 17 частини першої статті 2 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
24.  За змістом статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
25.  Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
26.  Для цього Фонд наділено відповідними функціями, визначеними частиною другою статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», серед яких, зокрема, ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами у строки, визначені цим Законом; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників.
27.  На підставі частин першої та другої статті 6 зазначеного Закону в межах своїх функцій та повноважень Фонд здійснює нормативне регулювання системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.
28.  Відповідно до частин першої та другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. гривень. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.
29.  У разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку (частина шоста статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).
30.  Нормами статті 27 цього Закону установлено порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, зокрема: Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку; Уповноважена особа Фонду формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду та оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».
31.  Відповідно до частини першої статті 28 цього Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України в порядку та у черговості, встановлених Фондом, не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
32.  За приписами частини першої статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.
 
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
33.  Закриваючи провадження у цій справі, Харківський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що спір у цій справі виник на стадії ліквідації банку, то, з урахуванням статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), на нього не поширюється юрисдикція адміністративних судів, також зазначив, що спір виник із цивільно-правової угоди, а на відповідача покладено обов'язок відшкодування коштів від імені сторони правочину. Мотивуючи таку правову позицію, суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду України, наведені у постановах від 15 червня 2016 року в справі № 826/20410/14 та 
від 09 листопада 2016 року № 6-2309цс16.
34.  Велика Палата Верховного Суду вже вирішувала питання предметної юрисдикції у подібних справах (постанова від 18 квітня 2018 року в справі № 813/921/16, 
від 23 травня 2018 року в справі № 820/3770/16, від 20 червня 2018 року в справах № 805/2090/17-а, № 820/3664/16, від 27 червня 2018 року у справі № 813/2943/16 та інші).
35.  У вказаних судових рішеннях Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання гарантованого відшкодування за рахунок коштів Фонду, зокрема і відносини щодо формування переліку осіб, які мають право на таке відшкодування, складаються без участі банку-боржника.
36.  Саме тому в частині восьмій статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що дія Закону України від 14 травня 1992 року 
№ 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» на банки не поширюється.
37.  Ці правовідносини не стосуються безпосередньо процедури ліквідації банку. Юридичний факт неплатоспроможності банку є лише підставою для виникнення правовідносин щодо відшкодування вкладникам їх вкладів за рахунок коштів Фонду, проте процес ліквідації має окремий перебіг і не впливає на обсяг гарантованого відшкодування вкладникам.
38.  Правовідносини між вкладником, який претендує на отримання гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та Фондом складаються без участі банку-боржника та мають управлінський характер.
39.  У цих правовідносинах Фонд виконує управлінські функції щодо гарантованої державою виплати відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку. У вказаних правовідносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду.
40.  Тому спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 частини другої статті 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»), відповідно його не можна вважати як спором у зв'язку з процесом ліквідації банку, так і приватноправовим спором.
41.  Ураховуючи викладене, на ці правовідносини не розповсюджуються норми статей 12 ГПК  та 15 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали.
42.  Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в цьому випадку виконує від імені Фонду делеговані ним повноваження щодо гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
43.  Викладені у касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків суду апеляційної інстанції підтвердилися під час перегляду справи Великою Палатою Верховного Суду.
44.  Неправильне застосування Харківським апеляційним адміністративним судом статей 3, 17 КАС призвело до безпідставного закриття цим судом провадження в адміністративній справі.
45.  Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги скасовує судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передає справу повністю або частково для продовження розгляду.
46.  За змістом частини першої статті 353 КАС (у чинній редакції) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
47.  З урахуванням наведеного, касаційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду - скасуванню з направленням справи до зазначеного суду для продовження її розгляду.
 
Висновки щодо розподілу судових витрат
48.  Відповідно до частини шостої статті 139 КАС (у чинній редакції) якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
49.  Оскільки Велика Палата Верховного Суду не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 3, 4, 17 КАС, статтями 345, 349, 353, 356, 359 КАС (у чинній редакції), Велика Палата Верховного Суду
 
П О С Т А Н О В И Л А :
 
1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
2. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2017 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач | | В.С. Князєв
Судді: | | |
| Н.О. Антонюк | | Н.П. Лященко
| С.В. Бакуліна | | О.Б. Прокопенко
| В.В. Британчук | | Л.І. Рогач
| Д.А. Гудима | | І.В. Саприкіна
| В.І. Данішевська | | О.М. Ситнік
| О.С. Золотніков | | О.С. Ткачук
| О.Р. Кібенко | | О.Г. Яновська
| Л.М. Лобойко | |