ПОСТАНОВА
Іменем України

30 жовтня 2018 року

Київ
справа № 806/5687/14
провадження № К/9901/5204/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.     В., суддів: Берназюка Я.О., Гриціва М.     І., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), треті особи – Квартирно-експлуатаційна частина м. Новоград-Волинського, Міністерство оборони України, про визнання протиправними та скасування постанови, протоколу, зобов`язання поновити на квартирному обліку, за касаційною скаргою Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини району на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Франовської К.С., Бондарчуа І.Ф., Хаюка С.М. від                 8 червня 2015 року, 

УСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), треті особи – Квартирно-експлуатаційна частина м. Новоград-Волинського, Міністерство оборони України, про визнання протиправними та скасування постанови,протоколу,зобов`язання поновити на квартирному обліку, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати постанову житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від                21 грудня 2007 року, пункт  1.62 протоколу № 54 щодо капітана ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи, в тому числі дружини ОСОБА_2 1977 року народження, сина ОСОБА_3 2000 року народження, сина ОСОБА_4 2005 року народження, в частині переміщення в списках військовослужбовців, які перебувають в черзі на одержання житлових приміщень у військовій частині НОМЕР_1 з 10 березня 2000 року на 31 жовтня 2006 року;
- зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_1 ) м. Новоград-Волинського поновити на квартирному обліку капітана ОСОБА_1 та членів його сім`ї з 10 березня 2000 року. 

2. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

3. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року –  скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено  частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від               21 грудня 2007 року, оформлену протоколом № 54 у частині пункту 1.62 щодо зміни дати зарахування капітана ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи, в тому числі дружину ОСОБА_5 , 1977 року народження, сина ОСОБА_3 , 2000 року народження, сина ОСОБА_4 , 2005 року народження на квартирний облік з 10 березня 2000 року на 31 жовтня 2006 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Новоград-Волинська квартирно-експлуатаційна частина району звернулась із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від                   8 червня 2015 року та залишити в силі постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з  2 серпня 1999 року по 9 липня 2001 року проходив службу у Збройних Силах України, зокрема, у          військовій          частині НОМЕР_3      м. Лубни Полтавської області, та з 29 серпня 2003 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 м. Новоград-Волинський, Житомирська область (польова пошта НОМЕР_2 ).
11 жовтня 2006 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом про зарахування його на квартирний облік у військову частину НОМЕР_1 разом з сім`єю у складі чотирьох осіб. Також разом із рапортом були подані копії документів про підтвердження його перебування з 10 березня 2000 року на квартирному обліку в м. Лубни, тобто за попереднім місцем проходження військової служби.
31 жовтня 2006 року протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 36            ОСОБА_1 зі складом чотирьох осіб зараховано на квартирний облік з 10 березня 2000 року в загальну чергу.
Однак, 21 грудня 2007 року протоколом засідання житлової комісії № 54 в/ч НОМЕР_1 у зв`язку із ненаданням документів, що підтверджують право перебування на квартирному обліку з 2001 року по 2006 рік, ОСОБА_1 зі складом сім`ї          зарахованого на квартирний облік з 31 жовтня 2006 року.

6. Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до норм Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення. Таким чином, у період з липня 2001 pоку по 11 жовтня 2006 pоку позивач не використав своє право та не перебував на квартирному обліку по місцю проходження військової служби у в/чA0942, у відповідності до статті 37 Житлового кодексу України та пункту 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України. У відповідача відсутні підстави для поновлення позивача у черзі на квартирний облік, оскільки ОСОБА_1 не підтвердив свого перебування на черзі за попереднім місцем служби.

8. Відзиву на касаційну скаргу Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини району на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року               ОСОБА_1 , військовою частиною НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), Міністерством оборони України не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
9. Розглядаючи справу, суди попередніх інстанцій виходили з того, що вказаний спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

10. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

11. Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

12. Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

13. Пунктом 7 частини1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду)  суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

14. Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

15. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

16. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. 

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

18. Як установлено матеріалами справи, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на поновлення порушеного відповідачами права на отримання житла. Отже, цей позов поданий на поновлення прав позивача у сфері житлових відносин.

19. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. 

20. Оскільки спірні правовідносини пов`язані з поновленням ОСОБА_1 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, позаяк у такому випадку особа звертається до суду за захистом порушеного цивільного права, отже, такий спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, а пов`язаний з вирішенням питання щодо права на житло. 

21. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16, від 20 вересня 2018 року у справі № 815/2551/15.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. Відповідно до частини 1 статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

23. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

24. На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судові      рішення у даній справі підлягають скасуванню, а провадження у справі – закриттю.

Керуючись статтями 345, 349, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Новоград-Волинської квартирно-експлуатаційної частини району – задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2015 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2015 року – скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), треті особи – Квартирно-експлуатаційна частина м. Новоград-Волинського, Міністерство оборони України, про визнання протиправними та скасування постанови, протоколу, зобов`язання поновити на квартирному обліку – закрити. 

Роз`яснити про право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач              Н. В. Коваленко
Судді                                                                                                              Я. О. Берназюк
                                                                                                                                  М. І. Гриців