ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

21 серпня 2018 року 
справа №345/229/17
адміністративне провадження №К/9901/45082/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.  А., Олендера І.Я.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у складі колегії суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І., Курильця А.Р. у справі №345/229/17 за позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби, радника податкової та митної служби І рангу Прокіпчука Левка Ігоровича про скасування постанови про порушення митних правил,
У С Т А Н О В И В
У січні 2017 року ОСОБА_1 (далі - декларант, позивач у справі) звернувся з адміністративним позовом до в.о. начальника Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №67/20606/16 від 28 грудня 2016 року про визнання винним позивача у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 7  747  103, 04 грн та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позову зазначив, що склад передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення в його діях відсутній, оскільки відсутня пряма форма умислу та його об'єктивна сторона, а також, посилаючись на положення частини шостої статті 69 Митного кодексу України, зазначив, що оскільки випадок класифікації заявленого до декларування товару є складним в силу частини п'ятої статті 69 Митного кодексу України, то стягнення у вигляді штрафу до нього застосоване безпідставно, всупереч наведеним нормам.
Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено з підстав того, що склад інкримінованого позивачу правопорушення, яке виявилось у поданні неправдивих відомостей щодо назви товару,  доведено. 
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року скасовано постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20 березня 2017 року, постанову в.о. начальника Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби, радника податкової та митної справи I рангу Прокіпчука Л.І. у справі про адміністративне порушення митних правил №67/20606/16 від 28 грудня 2016 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 7  747 103, 04 грн. В решті позову відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що склад інкримінованого позивачу правопорушення в його діях відсутній, зокрема наявність умислу недоведена. Крім того, суд апеляційної інстанції прийняв до уваги, що спірний транспортний засіб фактично не був використаний, а перебував в зоні митного контролю аж до моменту його реекспорту за межі митної території України, тобто держава не зазнала збитків від неправильного визначення коду товару при його ввезенні в режимі тимчасового ввезення на митну територію України.
У вересні 2017 року митним органом подана касаційна скарга на судове рішення суду апеляційної інстанції, 29 вересня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Швед Е.Ю.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №345/229/17 з суду першої інстанції.
22 березня 2018 року справу №345/229/17 передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме: положень статей 52, 257, 264, 293, 458, 485 Митного кодексу України, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції. 
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.          
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Суди першої та апеляційної інстанцій установили. 
Позивач як декларант (митний брокер) Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» та на виконання «Договору про виконання робіт» для очищення двох біогазових резервуарів від 30 червня 2016 року, укладеного між названим товариством та чеською компанією «Omronnde Organics International», з метою декларування спеціального транспортного засобу, що належить на праві власності названій чеській компанії, 11 липня 2016 року подав до митного органу наступні документи:  електронну митну декларацію №206060000/2014/003689 від 11 липня 2016 року, документ контролю доставки №206000000/2014/003645 від 08 липня 2016 року, СМR №б/н від 07 липня 2016 року, рахунок-проформа №160001 від 01 липня 2016 року, договір про виконання робіт №б/н від 30 червня 2016 року, техпаспорт на транспортний засіб від 19 травня 2014 року, №UАМ 689562, експортну митну декларацію №16CZ57000022Y9ІЕА2 від 04 липня 2016 року.
У графі 33 митної декларації позивав зазначив код товару 8705 90 80 («Моторні транспортні засоби спеціального призначення, крім призначених головним чином для перевезення людей або вантажів (наприклад, автомобілі вантажні для аварійного ремонту, автокрани, автомобілі пожежні, автобетономішалки, автомобілі прибиральні для доріг, автомобілі поливомийні, автомобілі-майстерні, радіологічні автомобілі): інші»). 
Згідно чеської митної декларації №16CZ57000022Y9ІЕА2 від 04 липня 2016 року вантажний автомобіль цистерновий МАN ТGS 35.400, тип D2066 LF41, рік виробництва 2014 рік VIN WMA92SZZ1EL068198, колір «зелений» задекларований як автомобіль спеціального призначення, за кодом 87059080 згідно митного класифікатора товарів країн ЄС. Код 8705 90 80 на рівні перших восьми знаків відповідає коду української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), а саме «автомобілі спеціального призначення, інші». Код 8705 90 80 також зазначений у накладній СМR від 07 липня 2016 року. 
Цього ж дня митним органом винесене рішення про визначення коду товару № КТ-206000006-0022-2016, опис товару в якому відповідає опису в товаросупровідних документах, код задекларованого позивачем товару визначено 8704 23 99 00 («Моторні транспортні засоби для перевезення вантажів: інші з двигуном внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення (дизелем або напівдизелем): - з повною масою транспортного засобу понад 20 т: - інші: що використовувалися»). 
Судами також встановлено, що експертним висновком Торгово-промислової палати України №13 липня 2016 року № В-430 підтверджено, що спірний товар відповідає коду 8704 23 99 00. 
28 грудня 2016 року  посадовою особою відповідача винесено спірну постанову, якою позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбачених статтею 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі трьохсот відсотків несплаченої суми митних платежів 7  747  103,04 грн. 
З постанови вбачається, що на думку митного органу, правопорушення позивача полягає у заявленні в графі 31 митної декларації неправдивих відомостей щодо найменування товару, необхідних для визначення коду згідно УКТ ЗЕД.  
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з передбаченого митним законодавством обов'язку декларанта заявляти достовірні та точні відомості під час розмитнення товарів. 
Суд апеляційної інстанції, здійснивши правовий аналіз положень частини шостої статті 69 Митного кодексу України у її сукупності з положеннями статті 485 цього кодексу, дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу відповідного адміністративного правопорушення. 
З такими висновками погоджується Суд. 
Відповідно до частин п'ятої, шостої статті 69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. 
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.
Положення вказаних норм були залишені поза увагою суду першої інстанції, який не врахував таких суттєвих для вирішення справи обставин, як вплив проведеного лабораторного дослідження на характер (складність) випадку класифікації товару. Суд апеляційної інстанції зазначені обставини врахував. 
Так, матеріалами справи підтверджено, що після подання митної декларації - відповідно до заявки від 13 липня 2016 року - митним органом ініційоване проведення експертного дослідження з метою визначення коду спірного товару і висновком Торгово-промислової палати України № В-430 від 13 липня 2016 року підтверджено правильність коду, визначеного митним органом (8704 23 99 00). 
Таким чином, у даній справі виникла необхідність проведення експертного дослідження та застосування спеціальних знань з метою класифікації товару, у зв'язку з чим відповідач звернувся до експерта.  
Крім того, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність у позивача умислу, спрямованого на ухилення від сплати митних платежів, оскільки спірний транспортний засіб весь час до його реекспорту з митної території України знаходився в зоні митного контролю, а позивач вчинив дії, спрямовані на його повернення стороні контракту одразу, відколи виникли складнощі з його розмитненням у зв'язку з правильною класифікацією. 
Оскільки судами не встановлено подання позивачем неправдивих відомостей та документів чи приховування важливих для правильної класифікації товару даних, а декларування товару здійснювалось на основі наявних товаросупровідних документів та його технічного опису, даних експортної декларації, то у суду першої інстанції не було підстав визнавати дії позивача такими, що спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що являє собою об'єктивну сторону передбаченого статтею 485 Митного кодексу України правопорушення. 
Відповідно до статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Суд визнає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судового рішення, суд апеляційної інстанції вирішив справу відповідно до встановлених обставин, внаслідок чого касаційна скарга митного органу задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Івано-Франківської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року у справі №345/229/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 
Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова
                                                                                                             І.Я.Олендер