ПОСТАНОВА
Іменем України

15 листопада 2018 року 
Київ
справа №813/2558/13-а
адміністративне провадження №К/9901/11581/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т. Г.,
суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу №813/2558/13-а
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року (прийняту у складі: головуючого судді Сасевича О.М.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Ніколіна В.В., суддів: Старунського Д.М., Качмара В.Я.,)

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.          03 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просив:
- визнати протиправним порушення ГУ МВСУ у Львівській області вимог ст.ст.8, 19, 68, 124 Конституції України, ст.14 КАС України та невиконання постанови Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року у справі №К-44801/12;
- зобов'язати ГУ МВСУ у Львівській області: провести донарахування та виплату щомісячної доплати від суми пенсії, належної позивачу для виплати в листопаді та грудні 2006 року; у зв'язку із зміною суми доплати від належної суми пенсії провести донарахування та виплату вихідної допомоги; у зв'язку із зміною суми грошового забезпечення, скласти відповідні документи (грошовий атестат, розрахунки, довідки і т.п.) для перерахунку ОСОБА_1 пенсії та направити дані документи в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області або позивачу; у зв'язку з порушенням ГУ МВСУ у Львівській області ст.ст.47, 116 Кодексу законів про працю України  на підставі ст.117 Кодексу законів про працю України зобов'язати ГУ МВСУ у Львівській області виплатити позивачу середній заробіток за весь період затримки виплати всіх належних сум з 25.12.2006 року по день фактичного розрахунку.
- на підставі вимог ч.3 ст.2 КАС України в рішенні вказати чи ГУ МВСУ у Львівській області при розгляді звернення позивача від 08.01.2013 року та при виконанні постанови Вищого адміністративного суду України від 29.10.2012 року по справі №К-44801/12 діяв: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.»
2.          Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 05 квітня          2013 року провадження у даній адміністративній справі відкрито.
3.          13 травня 2013 року судом було задоволено клопотання представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.
4.          Згідно ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 01 липня 2013 року, провадження у частині позовних вимог про проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії, належні ОСОБА_1 для виплати в листопаді, грудні 2006 року та складення відповідних документів (грошовий атестат, розрахунки, довідки, тощо) для перерахунку позивачу пенсії і направлення даних документів в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області - закрито.
5.          04 липня 2013 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд: "у зв'язку із зміною суми доплати від належної суми пенсії, нарахованої йому в листопаді 2006 року зобов'язати ГУ МВСУ у Львівській області провести донарахування вихідної допомоги та виплатити належні йому суми; -"у зв'язку з порушенням ГУ МВСУ у Львівській області ст.ст.47, 116 Кодексу законів про працю України, керуючись ст.117 Кодексу законів про працю України, зобов'язати ГУ МВСУ у Львівській області виплатити  позивачу середнє грошове забезпечення (винагороду за працю, ст.43 Конституції України) за весь період затримки виплати всіх сум з 25.12.2006 року по день фактичного розрахунку".  
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
6.          Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня           2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року, позовну заяву задоволено частково.
Зобов'язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у зв'язку із зміною суми доплати від належної суми пенсії, що була нарахована у листопаді 2006 року, провести донарахування вихідної допомоги ОСОБА_1 та виплатити належні йому суми.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
7.          Рішення судів аргументовані тим, що оскільки у пункті 8 грошового атестату №3 (виданого 25 січня 2007 року Сокальським РВ УМВСУ у Львівській області), позивачу була нарахована доплата від належної суми пенсії - 50%, а тому така сума входить у його грошове забезпечення і, відповідно, розмір даної доплати впливає на розмір грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням всіх надбавок, тобто і на суму належної пенсії.
Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суди зазначили, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.            Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову та постановити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
9.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 лютого 2016 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року.
10.          Верховний Суд ухвалою від 07 травня 2018 року  прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.
11.           Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надало заперечення на касаційну скаргу, в якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
12.          Доводи особи, яка подала касаційну скаргу (ОСОБА_1).
Касаційна скарга обґрунтована тим, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.  
ОСОБА_1 зазначає, що судами попередніх інстанцій не було належним чином досліджено докази, подані сторонами на обґрунтування своєї позиції. Крім того, суди дійшли помилкових висновків, що до даних правовідносин слід застосовувати постанову Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці " від 24 грудня 1999 року №13, а не норми Кодексу законів про працю України.
13.          Доводи, викладені у запереченні на касаційну скаргу (Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області).  
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області посилається на те, що постанова Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року є законними та обґрунтованими.  Вказує, що  відповідачем на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року у справі №К-44801/12 та постанови про відкриття виконавчого провадження проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням з урахуванням усіх надбавок з часу призначення йому пенсії за вислугу років. Щодо надбавки за очікувану пенсію зазначає таке. Згідно з Указом Президента України від 04 жовтня 1996 року №926/96 керівникам органів внутрішніх справ надано право, а не обов'язок установлювати щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка могла бути нарахована особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ. Отже, дана доплата може надаватися лише тій особі, яка залишилася на службі, продовжує працювати і замість пенсії одержує щомісячну доплату від суми пенсії, яка могла б бути нарахована. Крім того, передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів таких спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом. 
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ  
14.             25 грудня 2006 року ОСОБА_1 (капітана міліції, старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Сокальського районному відділі ГУ МВС України у Львівській області) у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та згідно з наказом управління МВС України у Львівській області №442 о/с від 22 грудня 2006 року, було звільнено з органів внутрішніх справ за станом здоров'я. 
15.          26 грудня 2006 року йому була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 592,40 грн відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб " і законодавства, що діяло на той період.
16.          У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Сокальського районного суду Львівської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у якому з урахуванням зміни позовних вимог просив зобов'язати ГУ МВСУ у Львівській області здійснити перерахунок і виплату щомісячної доплати за листопад та грудень 2006 року від належної суми пенсії, скласти відповідні документи (грошовий атестат, розрахунки, довідки і т.п.) для перерахунку ОСОБА_1 пенсії та направити дані документи в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області, зобов'язати ГУПФУ у Львівській області в десятиденний термін провести перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII (у редакції, чинній у 2005 році), стягнути з ГУПФУ у Львівській області 5  880 грн на відшкодування майнової шкоди та 50 000 грн - моральної шкоди.
17.          За остаточними результатами розгляду вказаної справи, 29 жовтня 2012 року Вищим адміністративним судом України було скасовано постанову Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2009 року і ухвалено нове судове рішення, згідно якого позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано незаконними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії у заниженому розмірі без врахування отримуваних ним додаткових видів грошового забезпечення; зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції Закону від 04.04.2006 року, з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням усіх надбавок з часу призначення йому пенсії за вислугу років. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
18.          На виконання постанови Вищого адміністративного суду  від 29 жовтня 2012 року та постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 грудня 2012 року ВП №35419406 Головним управлінням ПФУ у Львівській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі грошового атестата №3, виданого 25 січня 2007 року Сокальським РВ УМВС України у Львівській області.
19.          Листом від 11 січня 2013 року Головне управління ПФУ у Львівській області повідомило позивача, що саме на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року ними проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі грошового атестата №3.
20.          29 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №35419406.
21.          У свою чергу, листом від 29 січня 2013 року, за підписом заступника начальника ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_2, позивачу - ОСОБА_1 було роз'яснено, що оскільки рішення Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року жодним чином не зобов'язує відповідача до вчинення будь-яких дій, а саме: проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії, проведення донарахування вихідної допомоги, надання нового грошового атестата, тощо, тому йому слід звернутися до управління пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного УПФУ у Львівській області з метою вирішення питання щодо правильності нарахування йому пенсійного забезпечення.
22.          Із долучених до матеріалів справи довідок Сокальського РВ ГУ МВС України у Львівській області про грошове забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1, вбачається, що для виплати щомісячної доплати від належної суми пенсії враховано наступні види грошового утримання: посадовий оклад, оклад по спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, додаткові види грошового забезпечення (у т.ч. 100% надбавка, надбавка за особливі умови служби, безперервна служба, за роботу з таємними документами, премія).
23.          За даними грошового атестату №3, розмір грошового забезпечення позивача складається з: посадового окладу, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 30%, 100 відсоткова надбавка, за особливі умови служби 50%, 15% режим таємності, доплата від належної суми пенсії 50%, безперервна служба 50%, премія 33,3%.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ 
24.          Конституція України.
24.1.          Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25.          Кодекс адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року). 
25.1.          Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
26.           Закон України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб " від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
26.1.          Стаття 43. Особам офіцерського складу, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством.
27.          Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
27.1.          Стаття 63. Перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв'язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому КМ України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
28.          Указ Президента України від 04.10.1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ ".
28.1.          Стаття 3. Надано право керівникам внутрішніх справ у межах асигнувань, що видаються на утримання цих органів, установлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована, а також преміювати осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до їх особистого складу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, створеного у розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
29.           Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду дійшла наступних висновків.
30.          В частині перерахування надбавки за очікувану пенсію, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що аналіз норм Указу Президента України від 04.10.1996 року №926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ " дає підстави для висновку, що така доплата встановлюється у межах відповідних асигнувань, що виділяється на утримання таких органів і не є сталою, а коливається від 25 до 50% суми пенсії, яка б могла бути нарахована відповідному працівнику.
31.          Така доплата надається особі за умови залишення її на службі у разі набуття права на пенсію за вислугою років.
32.          Разом з тим, із встановлених у справі обставин вбачається, що постанова Вищого адміністративного суду від 29 жовтня 2012 року стосується лише зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням усіх надбавок з часу призначення йому пенсії за вислугу років. 
33.          Натомість, судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що цією постановою відмовлено у задоволенні решти позовних вимог, зокрема, щодо здійснення перерахунку і виплати щомісячної доплати за листопад та грудень 2006 року від належної суми пенсії.
34.          Суди встановили, що відповідно до пункту 8 грошового атестату №3 (виданого 25 січня 2007 року Сокальським РВ УМВСУ у Львівській області), позивачу була нарахована доплата від належної суми пенсії - 50%, а тому така сума входить у його грошове забезпечення і, відповідно, розмір даної доплати впливає на розмір грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням всіх надбавок, тобто і на суму належної пенсії.
35.          Пунктом 18 вказаного грошового атестата визначено, що позивачу була нарахована вихідна допомога, для розрахунку якої брався розмір доплати від належної суми пенсії та, у даному випадку, розмір доплати від належної суми пенсії впливає також і на розмір нарахованої вихідної допомоги.
36.          Задовольняючи позовні вимоги щодо перерахунку та виплати вихідної допомоги, суди зазначили, що недовиплата нарахованої доплати 50% від належної суми пенсії порушує право ОСОБА_1 на мирне володіння майном, не встановивши, при цьому, чи було фактично змінено суми складових грошового забезпечення на виконання постанови Вищого адміністративного суду від 29 жовтня 2012 року порівняно з тими сумами, відповідно до яких відбувалося нарахування позивачу суми вихідної допомоги.
37.          Стосовно позовних вимог щодо виплати середнього грошового забезпечення за весь період затримки виплати сум по день фактичного розрахунку, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне. 
38.          Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, зазначили, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня  1999 року №13 передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).
39.          Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, після закінчення строку контракту, у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
40.          Пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» одноразова та щорічна грошова допомога, передбачена пунктами 10 і 11 цієї постанови, виплачується Міністерством внутрішніх справ, Міністерством транспорту та зв'язку, за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для їх утримання (за винятком  випадків, передбачених абзацом другим цього пункту).
41.          Таким чином, наведені вище нормативно-правові акти встановлюють право осіб, що відносяться до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, регулюють порядок обчислення та виплати такої допомоги та є спеціальними.
42.          Колегія суддів зазначає, що трудові відносини, які складаються під час проходження служби в органах внутрішніх справ мають специфічну правову природу, а тому потребують детального регулювання спеціальним законодавством, яке визначатиме, зокрема, норми оплати праці, соціальні гарантії, тощо.
43.          Разом з тим, даними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов'язків.
44.          Крім того, важливо зазначити, що принцип рівності прав і можливостей та заборона дискримінації у сфері праці закріплені у частині 1статті 21 та у статті 24  Конституції України,  статті 21 та 22 Кодексі законів про працю України.
45.          Дискримінацію можна визначити, перш за все, як порушення принципу рівності.
46.          Статтею 23 Загальної Декларації з прав людини встановлено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.
47.          Кожна людина,  без будь-якої дискримінації,  має право  на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право  на  справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує гідне людини існування, її самої та її сім'ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення.
48.          Відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
49.          Статтею 116 КЗпП України встановлено, що  при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
50.          Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
51.          Наведені вище норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов'язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
52.          Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці посадових осіб органів внутрішніх справ, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби органів внутрішніх справ.
53.          Статтею 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
54.          Враховуючи те, що в силу вимог статті 341 КАС України суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати та досліджувати обставини, які не були досліджені судами попередніх інстанцій, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направити  справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
55.           Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2.          Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня                2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня    2016 року - скасувати.
3.          Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       О.В.Білоус
І.Л.Желтобрюх