Постанова 
Іменем  України 
 
24 жовтня 2018 року
м. Київ
 
справа № 592/5958/16-ц
 
провадження № 61-18252св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Пілот ВЕБ»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми у складі судді Чернобай О. І.                від 02 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,                             від 01 березня 2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот ВЕБ» (далі - ТОВ «Пілот ВЕБ») про розірвання договору та стягнення коштів.
 
Позовна заява мотивована тим, що ним 17 лютого 2016 року на сайті                 ТОВ «Пілот ВЕБ» www.pilot.ua було здійснено бронювання квитків (номер замовлення 62MS3G) на 22 лютого 2016 року на рейси Київ, Україна - Стамбул Туреччина, Стамбул Туреччина - Абіджан Кот-д'Івуар та на зворотній шлях на 06 березня 2016 року. Авіакомпанія перевізник - Turkish Airlines, економ клас. Вартість становила 60 643, 00 грн. Оплата за бронювання була проведена 17 лютого 2016 року. Цього ж дня ним були отримані електронні квитки. 18 лютого 2016 року через зміну обставин виникла необхідність змінити дату вильоту. Тому 18 лютого 2016 року він в телефонній розмові з представником ТОВ «Пілот ВЕБ» змінив замовлення (нове замовлення номер BF0L2C), підібрав іншу компанію авіаперевізника Lufthansa та Brussels Airlines SN. Дата вильоту 25 лютого 2016 року рейси Київ, Україна - Франкфурт, Німеччина; Франкфурт, Німеччина - Брюссель, Бельгія; Брюссель, Бельгія - Абіджан, Кот-д'Івуар, економ клас та у зворотному напрямку 06 березня 2016 року. Вартість цього замовлення склала              53035,00 грн. Решта попередньої суми оплати квитків була перерахована на його картковий рахунок. Вказана зміна квитків була реалізована виключно шляхом його спілкування за допомогою телефона з представниками                 ТОВ «Пілот ВЕБ». Жодних бронювань представниками ТОВ «Пілот ВЕБ» не було проведено, про тариф і умови перевезення за новими квитками не повідомлено. Лише 18 лютого 2016 року вже після оплати квитків                        ТОВ «Пілот ВЕБ» вперше у листі згадує про те, що за правилами тарифу зміни та повернення квитків неможливі. 24 лютого 2016 року ОСОБА_4 анулював квитки номер 2209733008830, 2209733008832, номер замовлення BF0L2C, у зв'язку з раптовою госпіталізацією ОСОБА_5 з гострим гіпертонічним кризом, та що отримав позитивну відповідь від працівника ТОВ «Пілот ВЕБ» про анулювання квитків та очікування довідки про хворобу. Сканкопію виписки з історії хвороби в той же день надіслав на електронну адресу ТОВ «Пілот ВЕБ». Проте, 14 березня 2016 року він отримав листа                           ТОВ «Пілот ВЕБ» про відмову в поверненні квитків, оскільки це не передбачено правилами авіакомпанії Lufthansa та отримав повідомлення, що при поверненні коштів за правилами авіакомпанії можлива сума до повернення складає 5 542, 00 грн за один квиток. 17 березня 2016 року він звернувся до авіакомпанії Lufthansa, проте отримали відповідь, що авіакомпанія повертає квитки, придбані тільки безпосередньо в авіакомпанії, без участі посередника. Повернення ж квитків в інших випадках проводиться посередником, туристичною фірмою у яких були придбані квитки. 
 
За таких обставин ОСОБА_4 просить стягнути з ТОВ «Пілот ВЕБ» завдані збитки у розмірі 53 035, 00 грн вартості квитків, три відсотки річних у розмірі 893, 60 грн та інфляційні витрати у розмірі 4 865, 72 грн. 
 
Посилався на те, що ТОВ «Пілот ВЕБ» порушив його право на інформацію про продукцію, передбачене пунктом першим частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», так як до придбання ним квитків надав інформацію про тарифи на іноземній (англійській) мові, що розцінюється як відсутність необхідної інформації. Не одержавши необхідну інформацію про тарифи, він придбав авіаквитки за спеціальним тарифом, який не передбачає повернення їх вартості при розірванні договору. Внаслідок таких дій ТОВ «Пілот ВЕБ», як він вважає, йому були спричинені збитки в розмірі не повернутої вартості квитків при розірванні договору перевезення.
 
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ТОВ «Пілот ВЕБ» прав                 ОСОБА_6, передбачених пунктом першим частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», не порушив. Бронювання та виписка квитків здійснювалася в електронній системі бронювання, в якій                         ТОВ «Пілот ВЕБ» використовувалася загальнодоступна довідкова інформація про умови і тарифи, що надаються безпосередньо авіакомпанією перевізником саме на час замовлення конкретного квитка. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2016 року залишено без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції погодився з висновками районного суду про те, що ТОВ «Пілот ВЕБ» не порушив вимог, передбачених пунктом першим частини сьомої                         статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач при придбанні квитків одержав необхідну, доступну, достовірну і своєчасну інформацію про придбані послуги. Оскільки він за власним бажанням уклав договір перевезення, придбав квитки за спеціальною ціною, добровільно погодився з усіма умовами стосовно вартості квитка, його тарифу, дати, авіаперевізника - підстав для повернення коштів за невикористаний квиток немає. Розірвавши договір з власної ініціативи за 12 годин до вильоту, позивач не скористався послугами з перевезення, а тому відсутні підстави вважати, що придбана продукція немає потрібних споживачеві властивостей.
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Касаційна скарга мотивована тим, що судами необґрунтовано не було застосовано частину сьому статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Пілот ВЕБ» не було надано ОСОБА_4 достовірну і своєчасну інформацію про придбані послуги відповідно до пункту третього розділу ХХІХ Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України                             від 30 листопада 2012 року № 753. 
 
21 серпня 2017 року представником ТОВ «Пілот ВЕБ» ОСОБА_7 було подано заперечення на касаційну скаргу.
 
03 травня 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
У пункті 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Касаційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Судами встановлено, що 17 лютого 2016 року на сайті ТОВ «Пілот ВЕБ», який за укладеним між ним та агентом з продажу повітряних перевезень                    ТОВ «Пілот» договором від 01 вересня 2015 року, є посередником,                  ОСОБА_4 здійснив бронювання квитків (номер замовлення 62MS3G)          на 22 лютого 2016 року на себе та ОСОБА_5 на рейси Київ, Україна - Стамбул Туреччина, Стамбул Туреччина - Абіджан Кот-д'Івуар та на зворотній шлях на 06 березня 2016 року. Авіакомпанія перевізник - Turkish Airlines, економ клас, вартість яких становила 60 643, 00 грн була сплачена                                   ОСОБА_4 17 лютого 2016 року.
 
18 лютого 2016 року ОСОБА_4 замовлення вказаних вище авіаквитків було скасовано і замовлено авіаквитки на 25 лютого 2016 року за маршрутом Київ - Франкфурт - Брюсель - Абіджан - Брюсель - Мюнхен -Київ (перевізник за договором авіакомпанія «Lufthansa»). Вартість цього замовлення склала 53 035, 00 грн, також співробітником ТОВ «Пілот ВЕБ» усно було надано інформацію про вартість, умови й обмеження під час перевезення за спеціальним тарифом та електронним листом того ж дня було направлене нагадування про те, що за правилами тарифу зміни неможливі та повернення квитків також неможливе, а також зразок заяви на повернення різниці в вартості невикористаних квитків за попереднім замовленням з урахуванням штрафу за їх повернення та заново замовлених, у сумі 7 608, 00 грн ОСОБА_4 підписав цю заяву та направив її відповідачу, чим погодився на оплату вартості квитків за новим замовленням за рахунок коштів, що знаходилися у відповідача та підлягали поверненню йому за невикористані квитки за попереднім замовленням та на повернення йому різниці у вартості квитків з урахуванням штрафу за їх повернення.
 
24 лютого 2016 року у зв'язку з раптовою госпіталізацією ОСОБА_5 з гострим гіпертонічним кризом, яка сталася за 12 годин до вильоту, позивачем було анульовано квитки № 2209733008830 і № 2209733008832, замовлення № BF0L2C.
 
На запит ТОВ «Пілот ВЕБ» в авіакомпанію «Lufthansa» про можливість повернення коштів за квитками, до якого також було додано діагноз                       ОСОБА_5, ТОВ «Пілот ВЕБ» отримав відмову у поверненні вартості квитків з посиланням на те, що квитки придбані не безпосередньо в авіакомпанії, а в посередника, що правилами авіакомпанії повернення вартості квитків у даному випадку не передбачено.
 
Згідно з частини першої та пункту першого частини сьомої статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.
 
У разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків.
 
Пунктами сімнадцять та дев'ятнадцять частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» надано визначення термінів, зокрема, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
 
Отже, для відшкодування збитків підлягають доказуванню, як факт надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника, а також наслідок цих дій - придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей. В разі недоведення хоча б одного із зазначених елементів, відсутні підстави для задоволення позову.
 
Відповідно до частини четвертої статті 105 Повітряного кодексу України доведення факту інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на авіаперевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій за місцем укладення договору повітряного перевезення. 
 
Відповідно до статті 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу, також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).
 
Згідно з пунктом четвертим частини 2 розділу І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, термін «спеціальний тариф» означає - опублікований перевізником тариф, що має певні обмеження у частині його застосування.
 
Пунктом третім розділу ХХІХ цих Правил передбачений перелік інформації та обов'язок перевізника (агента з продажу) довести її до пасажира. Серед такої інформації передбачена й така, як вартість, умови й обмеження під час перевезення за спеціальним тарифом, яка доводиться усно в пункті продажу квитків під час бронювання (у разі застосування електронного квитка - через сайт, за допомогою якого здійснюється бронювання). 
 
Окрім того, цим пунктом встановлено, що купуючи квиток на рейс перевізника, пасажир беззастережно погоджується з усіма умовами договору перевезення та правилами перевезення перевізника.
 
Відповідно до пункту першого розділу VI Правил, тарифи, що використовуються, - це встановлені й опубліковані перевізником або від імені перевізника (або якщо не опубліковані, то розраховані згідно з тарифними нормативами перевізника) тарифи на рейс або рейси з місця відправлення до місця призначення, зазначені у квитку, які чинні у день оплати квитка для відповідного класу обслуговування. Кожний тариф передбачає правила його використання, якими встановлюються строк дії квитка, умови використання тарифу та повернення сум за невикористану частину перевезення тощо. Правила застосування тарифів затверджуються керівником перевізника та розміщуються на сайті перевізника та повинні бути доступними пасажирам для ознайомлення. 
 
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції, належним чином дослідивши наявні в матеріалах справи докази і правильно застосувавши норми права, дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 погодився із усіма умовами стосовно вартості квитка, його тарифу, дати, авіаперевізника добровільно, за власним бажанням уклав договір перевезення та придбав квитки за спеціальною ціною, підстав для повернення коштів за невикористаний квиток немає. При цьому правильно послались на те, що ОСОБА_4 при придбанні ним квитка у ТОВ «Пілот ВЕБ», останнім була надана вся інформація і дотримані норми статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів».
 
Доводи касаційної скарги висновків судів першої й апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 01 березня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                      С. Ф. Хопта 

        О. В.Білоконь

        Є. В.Синельников